ÖFVEBSIGT AFK. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1880, N:0 5. 31 



Den jernhaltiga sandsten och sandiga lerjernsten och kalk- 

 sten, som kallas »the grey oolite», går såsom nämndt i dagen i 

 sjelfva strandbrädden, nedanför det växtförande lagret. Den 

 höjer sig något mot White Nah, der den äfven, ehuru ej vid 

 hög flod, är tillgänglig för undersökning. Den liknar något till 

 sitt utseende den fossilförande lerjernstenen vid Kulla Gunnars- 

 torp och är mycket rik på försteningar, hufvudsakligen tillhörande 

 slägtena Gervillea, Avicula, Modiola m. fl., af hvilka jag in- 

 samlade ej obetydligt. Mellan White Nab och Ewe Nab är föga 

 af de fasta lagren blottadt — man skulle annars här vänta sig 

 den mellersta sandsteusserien — men vid Ewe Nab går den s. k. 

 »millepore oolite» i dagen. Denna bergart, dels lerjernsten, dels 

 sandsten och oren kalk, har sitt namn efter en i densamma 

 förekommande bryozo, hvars forna namn Millepora dock numera 

 är utbytt mot Cricopora, hvarför benämningen af lagret ej längre 

 är fullt lämpligt. De fossilier jag här såg voro alla mycket frag- 

 mentariska och utgjordes hufvudsakligen af bitar af den nämnda 

 bryozoen, lemningar af enkrinitleder samt af en Serpula m. fl. 



Söder om Ewe Nab inkräktar Cayton Bay på stranden och 

 först norr invid Cayton Mill träffas åter fasta lager anstående, 

 på grund af en förkastning betydligt yngre än de föregående, 

 nemligen »calcareous grit» hvilande på »oxford clay». I ned- 

 fallna stycken och kalkbollar från den förstnämnda insamlade 

 jag åtskilliga försteningar, isynnerhet en Rliynchonella, Avicula 

 m. fl. samt i nedfallna stycken af samma bergart söder om qvar- 

 nen, äfven en liten Ammonit, Lagren norr om Cayton Mill äro 

 horisontala, söder derom blir stupningen sydlig, hvarför man nu 

 kommer till lager yngre än de, hvilka äro rådande mellan Scar- 

 borough och Ewe Nab. Klipporna söder om Cayton Mill — med 

 ett gemensamt namn kallade Red Cliff — erbjuda en tvärbrant 

 genomskärning af 285 fots mägtighet, bestående af uppifrån 

 nedåt, »calcareous grit», »oxford clay», »kelloway rock» samt 

 i sjelfva strandbrynet, endast vid låg ebb synlig, »cornbrash». 

 Dessa lager afbrytas dock snart af en särdeles genomgripande 

 förkastning, som upplyftat lagren söderut, så att millepora-bädden 



