52 NATHORST, RESEBERÄTTELSE. 



Leckenby hafva lemnat vigtiga bidrag dertill. Men under det 

 att man i andra länder äfven med hänseende till de fossila väx- 

 terna följt vetenskapens framsteg, står man i England, hvad 

 beträflfar ifrågavarande flora, allt jemt på samma ståndpunkt som 

 under Lindleys tid. För att inse detta behöfver man endast 

 rådfråga den år 1875 utkomna sista upplagan af Geology of 

 Yorkshirecoast. Det vore derför i högsta grad önskligt, att 

 Englands oolitflora, hvilken kanske är rikare än något annat 

 lands, blefve föremål för en utförlig, med noggranna taflor åt- 

 följd beskrifning, utförd af någon dertill fullt kompetent person. 

 Genom ett sådant arbete skulle kännedomen om juratidens ve- 

 getation bringas ansenligt framåt. 



Af Yorkshirekustens rika oolitflora anföras äfven under 

 slägtnamnet Fucoides trenne förmodade marina växter, F. ar- 

 Guatus L. et H., F. diffusus PHILL. och F. erectus Leckenby. 

 Hvad dessa arters inbördes ställning angår, är F. diffusus endast 

 ett dåligt bevaradt exemplar af F. erectus, och F. arciiatus är 

 så otydlig, att man om densamma ej kan uttala någon bestämd 

 mening; det synes mig dock ej omöjligt, att äfven denna kunde 

 tillhöra samma art. Men slägtbestämningen för dessa växter före- 

 faller mig i hög grad osannolik, de förekomma midt bland hela 

 den rika iandfloran, utan några andra marina lemningar. F. 

 erectus, den tydligaste, af hvilken jag vid Gristhorpe sjelf in- 

 samlat några exemplar, visar en upprepad dikotomisk förgrening,, 

 tydligt utpreglad medelnerv utan spår till sidonerver i det tunna 

 hinnaktiga parenkymet på dess ömse sidor. Bladens form och 

 konsistens öfverensstämma derigenorn så fullkomligt med det all- 

 männa utseendet af åtskilliga lefvermossor, t. ex. af Symphyo- 

 gyna, att det är mycket sannolikare, att arten tillhör denna 

 växtgrupp. Man har hittills ej funnit mossor i äldre aflagringar 

 än tertiära, men Heer har trott sig kunna antaga deras tillvaro 

 redan under början af juraperioden på grund af förekomsten af 

 skalbaggslägtet Birrlius, hvars arter uteslutande lefva bland 

 mossor. Sedan uppmärksamheten väl en gång blifvit rigtad häråt, 

 är det sannolikt att flere arter skola anträff'as. Jag kan ej under- 



