ÖfVEHSlGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK 1880, N:0 5. 57 



art af slägtet, kan jag för närvarande e^j afgöra. För att återgå 

 till Äcrostichites Williamsonis måste jag äfven uttala den för- 

 modan, att Pecopteris recentior Ldl. sp. är den förres sterila 

 blad, de hafva ungefär samma storlek och äro båda utmärkta 

 derigenom, att parbladen äro ovanligt starkt framåtriktade. Un- 

 der namnet A. Williamsonis har jag vidare sett upptagen en 

 annan fertil form, utmärkt derigenom att småflikarne vid basen 

 varit försedda med ett rundadt »öra», i hvilket nerverna utstråla 

 åt ömse sidor. Sterila blad af samma form har jag sjelf funnit 

 vid Gristhorpe. De erinra i högsta grad om den nu lefvande 

 Asjndium marginale SwARTZ. Till slägtet Acrostiehites hör 

 vidare enligt min mening Brongniarts, ej senare författares, 

 Pecopteris tennis (med uteslutande af den form, som angifves 

 från Bornholm). 1 Cambridge såg jag nemligen ett exemplar af 

 en ormbunke, som till alla delar öfverensstämde med Brong- 

 NIARTS beskrifning och atlDildning; parbladen voro särdeles länga, 

 med jemnstora flikar, nerverna starka, mera förgrenade än hos 

 Cladophlebi^s-typen är vanligt, bladparenkymet var tunnt, brunt, 

 nerverna, som voro förkolade, svarta, framstodo dera särdeles 

 tydligt. Denna art har en ganska stor likhet med den rätiska 

 A. Göpjyertianus. Emellertid är denna tolkning osäker, så länge 

 inga fertila exemplar blifvit funna. 



Senare författare hafva upptagit hvad de ansett för BronG- 

 NIARTS Pec. tennis såsom en varietet af P. luhitbiensis, och dä 

 Heer trott sig kunna hänföra den senare till slägtet Asjolenium, 

 har äfven den förra blifvit kallad Asplenium tenue. Denna torde 

 emellertid vara från Brongniarts art skild, och man skulle 

 sålunda hafva såväl en Acrostiehites'? tenuis Brgn. sp. som en 

 Asplenium tenue Hr. Den senare förekommer emellertid äfven 

 — såsom exemplar i Cambridge och British Museum ådaga- 

 lägga — pä Yorkshirekusten; den är utmärkt genom sin särdeles 

 smala rachis. Äfven Asplenium argutulum Hr., förut endast 

 känd från Ostsibiriens juralager, funnos från kusten af York- 

 shire i samma museer. Jag kan för öfrigt tillägga, att både 

 Asplenium tenue Hr., (loldthiense Hr. och) argutulum Hr. och 



