ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 80, NiO 5. 65 



Brongn. sp. skulle då kunna anses såsom ytterligare stöd för 

 den ofvan uttalade åsigten, att äfven Anomozamiterna af nyss- 

 nämnda grupp hade dubbelt pardelade blad. JVEen med denna 

 karakter hos Ptilozamites framträder naturligtvis frågan, huru- 

 vida slägtet ej måste betraktas såsom identiskt med Ctenopteris 

 Brongn. Detta är enligt min nuvarande åsigt så godt som 

 säkert, åtminstone för en del af det sistnämnda slägtets arter. 

 Den af Brongniart ursprungligen beskrifna arten synes dock 

 vara grundad på tvenne, af hvilka den ena, den från Waidhofen ^), 

 mera öfverensstämmer med Ptilozamites än den andra. Hos den 

 förra, hvilken på grund af segmentens läge antogs tillhöra ett 

 dubbelt pardeladt blad, synas småflikarne liksom hos Ptilozamites 

 vara skilda ända till rachis, under det att de hos den andra, 

 den i Frankrike förekommande, sinsemellan sammanhänga. Huru- 

 vida denna senare form hade dubbelt delade blad, vet man ej. 

 Det är emellertid otvifvelaktigt, att den förra är en Ptilozamites. 

 I Cambridge fanns ett exemplar af samma form som Waidhofens 

 från liaslagren vid Lyme Regis, och hos detta sutto sekundär- 

 segmenten ännu fastade på den primära rachis; de erinrade 

 mycket om Pt. Nilssoni Nath., men ännu mera om Pt. Lecken- 

 byi Bean sp. Hvad som vid detta blad vidare var anmärknings- 

 värdt, var, att småflikar äfven sutto på den primära rachis mellan 

 sekundärsegmenten; detta talar onekligen något emot en samman- 

 hörighet med cycadéerna, dock får man ej glömma, att de öfre 

 parbladen hos Stangeria äro långt nedlöpande. Det nämnda 

 bladet var för öfrigt oregelbundet deladt, dock troligen endast 

 skenbart, på grund af att några segment bortfallit. De nedre 

 flikarne på sekundärsegmenten voro på dessas främre sida mindre, 

 hvarigenom en olikformighet erinrande om de svenska exem- 

 plarens uppstod. Sedermera såg jag bättre exemplar af samma 

 växt i British Museum, nemligen delar af särdeles stora, dubbelt 

 pardelade blad, hvilkas hela habitus nästan erinrade om en Pe- 

 copteris. Ett af dessa hade en primär rachis, ända till mer än 



') Det var en origtig förmodan af mig, att denna form skulle kunna vara en 

 Otozamites (Floran vid Bjuf. Första häftet, pag. 51, not. 2). 

 Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 37. N:o 5. 5 



