ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1880, ]SI:0 5. 67 



3:d edit. pag. 219, lign. 44) ej synes vara annat än en aflöfvad 

 barrträdsgren med bladärren synliga; jag blef helt öfverraskad 

 att finna originalet af samma storlek som den venstra af Phil- 

 lips' figurer, ej tjockare än en gåspenna! 



Redan i beskrifningen öfver de fossila växterna från Pålsjö 

 framhöll jag, att Pterophyllum comptum Phill. samt medianum 

 Bean tillhörde slägtet Nilssonia. Detta ådagalades af exemplar i 

 Lunds Museum och bekräftades fullkomligt i England. Den förra, 

 Nilssonia compta, är t. o. m. närstående polymorplia samt kan 

 svårligen betraktas för annat än en ursprunglig varietet af den 

 rätiska arten, som inom ooliten fixerats till art. Bladflikarne hos N. 

 polymorplia äro visserligen i allmänhet rundade ^) och berörande 

 hvarandra, men former finnas, hvilka hafva dem mera skilda samt 

 framåt snedt tillspetsade, och mellan båda finnas äfven öfvergångar. 

 Den senare formen torde vara Schenks Nilssonia acuminata samt 

 med Nilssonia compta identisk. Men under det att denna form vid 

 Pålsjö är sällsynt och der uppträder såsom underordnad varietet, 

 har den inom ooliten nått en sådan öfvervigt, att hufvudformen 

 i det närmaste tyckes vara undanträngd. Dock har jag i Whitby 

 Museum och York sett former, svårligen skiljbara från N. poly- 

 morplia. Här är sålunda åter ett exempel på en för de rätiska 

 bildningarne och ooliten gemensam art, hvilken dessutom i phylo- 

 genetiskt hänseende är af samma intresse som de ofvan nämnda 

 formerna af Dictyopliyllum,. Nilssonia mediana har smala, ganska 

 regelbundna flikar, liksom förhållandet är med N. pteropliylloides 

 Nath., från Bjuf, med hvilken den -för öfrigt ej är synnerligt 

 nära beslägtad. Dessa båda oolitarter afvika från de rätiska 

 deruti, att bladparenkymet mellan nerverna är högst obetydligt 

 uppdrifvet. Detsamma är fallet med en ny, om de odelade for- 

 merna af N. polymorplia erinrande art, utmärkt genom särdeles 

 tättställda och fina nerver. Jag fann denna art sjelf vid Clough- 

 ton och såg sedan exemplar deraf i Cambridge och British Mu- 

 seum, förblandade med Tceniopteris vittata. För att kunna sär- 

 skilja dessa växter fordras att exemplaren äro väl bevarade, så 



') Schenk har antagligen under denna art äfven upptagit N. brevis Brongn. 



