74 NATHORST, RESEBERÄTTELSE. 



köp pä nämnda ort att erhålla ett par exemplar; arten har 

 tydligt skaftade, korta spetsiga blad och erinrar visserligen något 

 om Sequoia senijyervirens, dock ännu mer om några arter af 

 slägtet Taxus. Så länge inga fruktifikationsorgan äro fnnna 

 blir dock bestämningen alltid osäker. 



Rikast på representanter äro de barrträd, som tilHiöra 

 samma grupp som Ginkgo inom familjen Taxineoi. De upp- 

 träda här med åtminstone 5 slägten och 15 — 20 arter. Ginkgo 

 digitata Brongn. är redan omnämnd såsom i hög grad och 

 på ett analogt sätt med den lefvande arten med hänseende 

 till bladen varierande, så att dessa från att vara hela, mot- 

 svarande Heers iyitegriuscula, visa gradvisa öfvergångar till 

 former med bladen djupt delade i temligen smala olikstora flikar. 

 Basen varierar från mera hjert- eller njurlik till mera vigglik. 

 Ginkgo Huttoni ^) afviker genom ofta mera tydligt dikotomisk 

 delning af bladen med mot spetsen vidgade och rundade flikar; 

 för öfrigt tyckes skilnaden ej vara synnerligt stor; den sibiriska 

 formen af sistnämnda art är deremot väl skild från G. digitata. 

 Jag har redan förut omnämnt, att jag vid Whitby fann en ny 

 art af slägtet Ginkgo; sedermera såg jag äfven ett exemplar 

 deraf i British Museum, utan närmare uppgift på lokalen. Arten 

 är utmärkt genom små, tunna, vigglika, skaftade, vanligen mer 

 «Her mindre djupt fyrflikade blad, hvilkas skifva har högst 20 

 — 25 millimeters längd och knappt 20 millim. största bredd; 

 flikarne äro hos yngre exemplar rundade, hos äldre mera spetsiga. 

 Denna art skulle kunna kallas Ginkgo lohitbiensis. 



I den samling i British Museum, som ursprungligen tillhört 

 Bean, fanns äfven ett Ginkgohldid af en hittills okänd typ. 

 Det var ett skaftadt lancettlikt odeladt blad, i spetsen af brutet; 

 bladskifvan var från basen till den afbrutna delen 95 raillim, 

 lång, på midten 30 millim. bred och hade nedanför det stym- 

 pade stället börjat afsmalna framåt; nedåt öfvergick den omärk- 

 ligt i bladskaftet, visade strax ofvanför basen fyra nerver, hvilkas 

 antal något högre upp genom upprepad förgrening ökats till 20, 



') Till denna art och ej till G. digitata torde Phillips' Taf. 7 fig. 18 höra. 



