24 NILSON, OM SCANDIUMS ATOMVIGT OCH NÅGRA SCANDIUMSALTER. 



lösningen slutligen ett vattenhaltigt sulfat i små, oansenliga 

 klotformiga kristallgyttringar, hvari till sist det hela fullständigt 

 öfvergår. Söndertrycker nian en sådan gyttring, visar den sig 

 under mikroskopet bestå af otaliga små, fina prismer, radiärt 

 utstrålande från en punkt. Saltet synes vara oföränderligt i 

 luften, men vid 100° afgifver det ^/g af kristallvattnet; det öfriga 

 bortgår lätt vid lindrig upphettning öfver fri eld. Saltet är 

 ytterst lättlösligt i vatten. 



Efter pressning mellan sugpapper gaf det vattenhaltiga sul- 

 fatet vid analys följande värden: 



1) 0,399 7 gr. salt afgaf vid 110° 0,05 7 8 gr. vatten, vid lin- 

 drig upphettning öfver fri eld ytterligare 0,028 5 gr., så 

 att 0,3134 gr. vattenfritt sulfat återstod. 



2) 0,5104 gr. salt förlorade på samma sätt 0,o7 28 gr. och 

 0,037 2 gr. vatten och lemnade en återstod af 0,4004 gr. 

 vattenfritt sulfat. 



I procent: 



beräknadt: funnet: 



1. 2. 



Scandiumsulfat ... Sc23SO* 376 77,G8 78,38 78,45 



Vatten... 2H-0 36 7,44 7,i6 7,29 



Vatten 4H20 72. 14,8S 14,46 14,26 



484 100,00 100,00 100,oo. 



- c. Vattenhaltigt: Sc2. 06. 3S02 + 2H20(?) 

 Då föregående salt vid 100° afgifver 4 mol. vatten, är det 

 sannolikt en förening af ofvanstående formel, som bildar sig: 

 vid afdunstning i vattenbad af en sulfatlösning, som håller sal- 

 petersyra, enligt hvad under det vattenfria sulfatet redan blifvit 

 anfördt. Såsom någonting karakteristiskt förtjenar anföras, att 

 ytterbin under samma förhållanden alltid lemnat ett sulfat, som 

 afsätter sig i tydliga, oftast t. o. m. stora, glänsande kristaller, 

 men så snart scandiumsulfat är inblandadt deri, äfven om det 

 blott förefinnes i mycket små mängder, blifva kristallerna små, 

 oansenliga och för blotta ögat knappt tydliga, liksom händelsen 

 är med det rena scandiumsulfatet sjelft. 



