26 NILSON, OM SCANDIUMS ATOMVIGT OCH NÅGRA SCANDIUMSALTER. 



som strider emot hvad ofvan blifvit visadt, kan möjligen förklaras 

 om den använda chloriden varit mycket sur af chlorvätesyra. Med 

 anledning af detta förhållande undersökte jag närmare den fällning, 

 hvari han med kaliumsulfat trott sig aflägsna endast ceritmetaller 

 vid förarbetning af keilhauit på scandium, och deri återfanns 

 en icke obetydlig mängd scandin, som utfällts jemte ceritoxiderna. 



Scandiwnselenit. 

 a. Neutralt: Se-. 0^. 3SeO + aq. 



Neutralt scandiumsulfat fälldes med sin eqvivalenta mängd 

 natriumselenit. Ett salt bildades härvid i form af en hvit, amorf, 

 voluminös, olöslig fällning, hvilket måste vara neutralt samman- 

 satt, alldenstund moderluten, som reagerade neutralt, hvarken 

 innehöll scandin eller selensyrlighet. 



b. Diselenit: Sc2. O^.SSeO + 3H2.0-.SeO. 



Nyss anförda neutrala salt behandlades med exakt tre gån- 

 ger så mycket selensyrlighet, som det förut höll, afdunstades 

 med lösningen häraf till nära torrhet, först på vattenbad och 

 sedan vid omkr. 60°. Syran visade snart sin inverkan på det 

 neutrala saltet, i det dess volym ansenligt förminskades och 

 slutligen återstod ett mikrokristalliniskt salt i små klotformiga 

 gyttringar, sammansatta af små prismer. Det tvättades med 

 vatten och befanns såväl deri' som i selensyrlighet vara alldeles 

 olösligt, enär moderluten icke innehöll det ringaste spår scandin. 

 Kall utspädd chlorvätesyra synes heller icke inverka derpå, men 

 vid uppvärmning inträder lösning. Saltet är oföränderligt i luf- 

 ten, såväl vid vanlig temperatur som vid 100°. 



Analys : 



1) 0,69 26 gr. mellan sugpapper pressadt salt visade efter 

 upphettning till 100° ingen vigtsförändring och lemnade 

 hvitglödgadt en återstod af O, ii46 gr. scandin. 



2) 0,85 92 gr. pressadt salt löstes i chlorvätesyra och för- 

 sattes med öfverskjutande svafvelsyrlighet, som fick inverka 



