28 NILSON, OM SCANDIüMS ATOMVIGT OCH NÅGRA SCANDTUMSALTER. 



scandin, motsvarande 0,04 6 3 gr. oxalat Ur dessa tal beräknas 

 1 del scandiumoxalat vara lösligt i 1080 delar vatten, som hålla 

 0,9 6 proc. svafvelsyra. Afven i rent vatten synes oxalatet vara 

 något lösligt. I luften förändras det icke vid vanlig temperatur 

 men förlorar -/g af sitt kristallvatten vid 100°. 



Analys : 



0,7 032 gr. mellan sugpapper pressadt salt afgaf vid 100° 

 0,1155 gr. vatten och lemnade hvitglödgadt en återstod af 0,2084 

 gr. scandinjord. 



I procent: 



beräknadt: funnet: 



Scandiumoxid Sc-0^ 136 29,57 29,49 



Oxalsyra.... SC^O'^ 216 46,95 



Vatten !.. 2H20 36 7,83 



Vatten 411^0 __12_ 15,65 16,43. 



460 100,00 

 Då scandiumoxalat enligt ofvanstäende fälles ofullständigt 

 ur sulfatet genom oxalsyra, men ytterbin under samma för- 

 hållanden bildar ett i utspädd svafvelsyra mycket olösligare oxalat, 

 så borde, när båda jordarne förekomma tillsammans, hufvudsak- 

 ligen härvid scandin stanna löst. Detta är också fallet och som 

 bevis derpå kan jag anföra följande försök. Omkring 3,5 gr. 

 blandade jordarter af mol.vigten 64,6 för RO fälldes som sulfat 

 med oxalsyra; härvid stannade en del jord i moderluten och dess 

 molekylarvigt bestämdes till 56,4, ty 0,io8 6 gr. jord gaf 0,26 26 gr. 

 sulfat och dess scandinhalt hade sålunda icke obetydligt förökats. 



I det föregående har antagits, att scandinjorden är en sesquioxid 

 och jag vill nu här till slut framställa de skäl, som ligga till grund 

 för ett sådant åskådningssätt. Såsom sådana torde kunna anses: 

 1. Scandinens förekomst tillsammans med öfriga sällsynta 

 jordarter af analog sammansättningsart i mineralen euxe- 

 nit, keilhauit och gadolinit. Då det sistnämnda är vida 

 fattigare på scandin än de förra, så synes jorden före- 

 trädesvis åtfölja naturliga niobat, titanat och tantalat. 



