36 NILSON OCH PETTERSSON, OM BERYLLIUM. 



bläster bortgår all svafvelsyra och ren berylljord återstår. För- 

 eningen lämpade sig alltså väl för vårt ändamål. Då det vattenfria 

 saltet är särdeles hygroskopiskt, föredrogo vi att utgå från det 

 kristalliserade sulfatet, som lät väga sig med största skärpa, sedan 

 detsamma, utan att dervid förlora det ringaste kristallvatten, i fint 

 fördeladt tillstånd mellan lisseradt sugpapper pressats fritt från 

 hvarje hygroskopisk fuktighet. Enda svårigheten vid hela bestäm- 

 ningsmetoden låg deruti, att den berylljord, som efter sulfatets 

 hvitglödgning bildade återstoden, visade sig vara så hygroskopisk, 

 att detta inverkade på vägningarne. Denna olägenhet undveks 

 emellertid derigenom, att vi ställde degeln, ännu rödglödande, 

 under en exsiccator öfver fosforsyreanhydrid och vägde densamma 

 omedelbart efter kallnandet å en Bunges våg, hvars känslighet 

 var 0,1 milligramm. Konstantvägningen af berylljorden tog endast 

 ett ögonblick i anspråk. Enligt Prof. Thaléns spektralunder- 

 sökning var jorden fri från hvarje främmande inblandning. 



Det vattenhaltiga saltet Be-3SO*.12H20 lemnade vid så- 

 lunda verkställda bestämningar följande värden; 



Försök. 



Invägdt 

 salt. 



Vattenförlust 

 vid 100° 



Förlust af 

 vatten + SO^ 



Berylljords 

 halt 



Berylliums 

 equivalent. 



gr. 



gr. 



proc. 



gr. 



proo. 



gr. 



proc. 



Syre 



= 8. 



Syre 

 = 7,98. 



I 



II 

 III 

 IV 



Medium 



3,8014 

 2,6092 

 4,3072 

 3,0091 



0,7696 

 0,5282 



20,245 

 20,244 



3,2627 

 2,2395 

 3,6973 



2,5825 



85,829 

 85,831 

 85,840 

 85,824 



0,5387 

 0,3697 

 0,6099 

 0,4266 



14,171 

 14,169 

 14,160 

 14,176 



4,556 

 4,552 

 4,545 



4,557 



4,544 

 4,542 

 4,533 

 4,550 











85,8 31 





14,169 



4,552 



4,542 



Har nu berylljorden sammansättningen Be^O^, så blir ele- 

 mentets atomvigt 13,66 — 13,62 enligt våra bestämningar, ett 

 värde som blott helt obetydligt understiger det, som förut er- 

 hållits af Berzelius, Awdéepf, Weeren, Debray och Klatzo; 

 det har alltså utfallit högre än kolets atomvigt = 12,o och den 

 ofvan återgifna förmodan, att vi skulle för beryllium erhålla ett 

 lägre värde än för kol, har sålunda icke besannats. 



