18 A. W. MALM, OM MORIP-ORRE. 



Foglen är ingalunda sällsynt i t. ex. Småland och vestra 

 delen af Sverige. Afven honan är, ej svår att erhålla, då man 

 gjort vildthandlaren förtrogen med de lätt i ögonen fallande 

 karakterer, h varigenom Rackelhönan skiljer sig från Orr- och 

 Tjäderhönor, samt dertill lofvat skälig betalning för exemplar af 

 den först nämda. 



I den senare tiden har Possessionaten på Hillingsjö i Bolle- 

 bygds pastorat, Hr L. v. Menzer, omkring år 1848, såsom han 

 uppgifvit 1), funnit en Rackelhöna vid, enligt hans förmening, 

 hennes eget bo, som innehöll två ägg. 



Rackelfoglens tillvaro är således sedan lång tid tillbaka 

 känd utaf naturforskaren. För jägaren har han utan tvifvel 

 varit bekant långt förut; men huruvida denna fogelform, denna, 

 hybrid utaf Orre och Tjäderhöna någongång sjelf fortplantat 

 sig, derpå föreligger, mig veterligen, hittilldags ej något af- 

 görande bevis. 



I fångenskap är det ej ovanligt att bastarder af foglar till- 

 hörande olika arter, till och med af olika slägten, fortplanta sig. 

 Detta har jag sjelf iakttagit med bastarder erhållna vid häckning 

 af Steglits, hane och Kanarifogel, hona. Jag hade i min ung- 

 dom, uti Lund, ofta sådana sammanparade, samt en gång ett 

 par, som inom samma försommar lemnade två kullar, den ena 

 med fyra och den andra med fem ungar, hvilka alla blefvo ut- 

 bildade och lefde, somliga blott ett, andra deremot flera år. 

 Sådana utmärka sig som bekant för en och hvar, som sysselsatt 

 sig med burfoglar, derigenom, att halsryggen och kroppen undertill 

 äro mer eller mindre gulbrokiga; ryggen gråbrunaktig, mer eller 

 mindre rent enfärgad, hvilket är fallet med äfven hufvudet, som 

 dertill är försedt med en gul eller brandgul ring bakom näbb- 

 roten, motsvarande steglitsens röda färg derstädes. 



lingen, tillhopa 64, bland hvilka blott 2 honor. Enligt nämda arbete utaf 

 mig, sid. 269, ha, sedan år 1847, 19 exemplar inköpts till Naturhistoriska 

 Museum i Göteborg, bland hvilka 4 honor. 

 ') Malm, 1. c. s. 270. 



