20 A. W. MALM, OM MORIP-ORRE. 



å taflan 65 gifvit oss en bild utaf en sådan; men då han för- 

 modligen ej anade foglens hybrida natur, utgaf han honom som 

 en varietet af Orre. 



Uti Kongl. Vetenskaps-Akademiens Handlingar för år 1808, 

 sid. 195 — 196 omtalar Thunberg ett hithörande exemplar, som 

 vid den tiden sköts i Vermland. På taflan III finnes en visser- 

 ligen dålig, men dock fullt igenkänlig bild utaf exemplaret. Thun- 

 berg är den, som först bestämdt uttaiar sin mening om foglens 

 hybrida natur, då han sid. 196 säger: »När Orren någon gång 

 kommer att para sig med Snöripan, så uppkommer deraf en 

 (Hybrid) mellansort, som är mycket olika och tyckes utgöra en 

 särskild art. Sådana förändringar hafva hittills en och annan 

 gång, samt i särskilde landsorter blifvit fundne, utan at tvänne 

 til alla delar varit hvarandra fullkomligen lika. Derutinnan hafva 

 likväl alla kommit öfverens at de varit ljusare eller hvitare til 

 färgen, mer eller mindre teknade med svartaktiga fläckar.» 



Sedan den tiden har Nilsson uti flera af sina arbeten 

 lemnat utförliga beskrifningur öfver både hanar och honor af 

 denna fogelform. Uti hans praktverk. Illuminerade figurer till 

 Skandinavisk fauna, finnes å taflan 5 en vacker bild, utaf hanen, 

 utförd af Magnus Körner. Goda figurer af både hanen och 

 honan finnas dessutom i Sundevalls planschverk öfver »Svenska 

 foglarna», pl. XXXIV, utförda af Peter Åkerlund. Be- 

 skrifningar af båda könen har S. lemnat i samma arbete, sid. 

 255 — 256. Alla exemplar, som ertappats, ha erhållits från de 

 till fjellbygderna gränsande delarna af Sverige och Norge, således 

 från de platser, hvarest både Orren och Dalripan förekomma. 



Redan år 1817 uttalade Nilsson ^) bestämdt, att foglen 

 var en hybrid form, uppkommen genom parning mellan Orrtupp 

 och Dalriphona. Sundevall har, p. a. st., sid. 256, stannat 

 vid samma mening, hvilken utan tvifvel är fullt rigtig. 



Man antager, såsom det med skäl synes, att denna fogel- 

 form är vida sällsyntare än Rackelfoglen, men då den förre ej 

 obetydligt till färgfördelningen påminner om Ripan i dess öfver- 

 ') S. Nilson, Orn. su.. I, s. 303. 



