ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-aKAD. FÖRHANDLINGAR 18 80, N:0 7. 21 



gångsdrägt från sommar- till vinterdrägten, förbises troligen fler- 

 talet utaf de exemplar, som ertappas och undgår på så sätt att 

 komma under naturforskarens ögon. 



Man liar tillagt denna fogel det betecknande namnet »Rip- 

 orre». För att detta namn ändå säkrare skall kunna utmärka 

 formen och påminna om hans härkomst, borde det enligt min 

 mening rätteligen utbytas mot Dalrip-Orre, särskildt derför, att 

 vi nu hos oss ha fått en nära stående form, en såsom jag för- 

 modar alldeles ny, vild fogelform, för hvilken jag, på grund af 

 hans härkomst, vid detta tillfälle föreslår det betecknande namnet 

 Morip-Orre. Det är till en kort framställning af denna form, 

 som jag nu öfvergår, hvarefter jag slutligen skall yttra mig 

 något om namnen för de hybrida hönsfogel-former, hvarom här 

 är fråga. 



Ar 1861 och 1862 inplanterade bröderna. Hrr Grosshandl. 

 O. och J. J. Dickson, ett större antal exemplar utaf Moripa, 

 Lagopus scoticus, från Skotland, i de bergiga och ödsliga ljung- 

 trakter, som äro belägna mellan sjöarna Aspen och Delesjön, 

 öster om Göteborg. Moripan har der bibehållit sig och årligen 

 fortplantat sig; men det synes nästan som om hon ej ännu 

 väsendtligt spridt sig utanför det nämda området. 



I eller åtminstone invid samma Ijungmoar förekommer Orren; 

 men då jagtmarken ligger så nära intill en folkrik stad och 

 derför mer än annorstädes, åtminstone tillförne, genomströfvats 

 af krypskyttar, är det tydligt, att Orren, denna prydnad för 

 vildmarken och särskildt för skogsbrynet, blifvit allt mer sällsynt 

 i nämda trakter. 



Under den jemförelsevis korta tid, som Moripan funnits der, 

 har någon betydligare tillökning i antal mig veterligen ej för- 

 sports, förmodligen mest derför, att oloflig jagt idkas, åtminstone 

 i granskapet, i trots af det jagtförbud och det skydd för öfrigt, 

 som utfärdats för och beredts denna fogel. En önskvärd sprid- 

 ning af Moripan till de liknande Ijungmoar, af hvilka Göteborgs 

 och Bohuslän Öfverflödar, kan enligt min mening ej heller väntas 

 med mindre, än att man under en följd af år upphör att anställa 



