42 A. W. MALM, OM EMUNS LUFTRÖR-SÄCK. 



anhäftad vid luftröret, 30 m.m. bakom sprickan; och säckens 

 fria del 50 m.m. ändå längre bakpt, således neråt. 



Efter denna beskrifning skulle det nu återstå att meddela 

 mina egna iakttagelser öfver den position, som foglen intager, 

 då han är i färd med att låta sin egendomliga stämma ljuda. 

 Afven jag har nemligen, uti Göteborgs Trädgårdsförenings an- 

 läggning, tvenne särskilta dagar i början af Maj månad 1878, 

 på 10 a 15 fots afstånd från foglen, då han vistades i det fria 

 samt under soliga och i öfrigt vackra sommardagar, varit i till- 

 fälle att iakttaga dessa ljud äfvensom, så vidt sådant lät sig 

 göra, de ställningar och öfriga förändringar, som dervid egde 

 rum hos foglen. Men då dessa äro så väl omtalade af Dr 

 MURIE och redan uti det föregående blifvit anförda, inskränker 

 jag mig till att göra blott ett par tillägg till hvad han obser- 

 verat. Efter den lika djupa som långdragna inandning, hvar- 

 under en ganska betydlig ansvällning uppkommer på halsens 

 framsida nertill, omedelbart ofvanför bröstet, hvarvid fjädrarna 

 på stället resa sig nästan på ända, finner man att näbbet är 

 öppet, men blott ett par m.m. Under foglens fullkomligt stilla 

 läge får man nu höra 3 — 4 i sanning högst egendomliga och 

 med 2 — 3 sekunders mellantid hvarand'ra åtföljande, likformiga 

 ljud, hvilka hvar för sig låta som dofva pukslag, hvarunder an- 

 svällningen lägger sig och fogien, sedan detta skett, oftast tar 

 ett par steg eller annars något byter om ställning, hvarefter 

 dessa bomp-bomp-bomp åter repeteras 5 till 8 gånger. Det 

 mest påfallande härvid var, att, än skönt jag med stor upp- 

 märksamhet följde det hela, jag ändå ej kunde höra att dessa 

 ljud kommo ifrån foglen sjelf. De tycktes fastmer än komma 

 från ett och än från ett annat håll och ofta temligen aflägset 

 från den plats, som vi båda vid tillfället innehade, samt, såsom 

 jag tyckte mig finna, oftast ifrån det håll, hvaråt foglen för 

 tillfället rigtade sitt näbb. Någonting mer påfallande likt det, 

 som man får höra af en öfvad buktalare, har jag aldrig hört. 



Rörande sättet hvarpå detta ljud åstadkommes, är jag 

 mycket böjd för att sluta mig till den utaf MuRiE uttalade 



