D EDLUND, OM EN GALV. STROMS VAUMEUTVECKLING. 



strömstyrkan förstorad derigenom att induktionsströmmen adde- 

 ras till, sä blir förhällandet ett annat. Den värmemängd, som 

 strömmen förorsakar till följe af motståndet, blir nu Ä;(/+^)-_ß^ 

 och det af den elektromotoriska kraften konsumerade värmet 

 k(I + i)IRt; således erhålles i detta fall en producerad värme- 

 mängd = A; (7+ 2) «Äi!. 



Uppmätes strömstyrkan likasom a uti elektromagnetiskt 

 mått, så får man det förbrukade arbetets värmevärde, om ut- 

 trycket för detta arbete multipliceras med den ofvan anförda 



konstanten A = .„..^ ^^„ . Som denna värmesumma nödvändigt 

 4218 . lO*" =^ 



måste vara lika med den af induktionsströmmen producerade, 

 så erhålles man följaktligen: 



A /^'''"^''-'^ = k(I+i)iRt. 



Kallas induktionselektromotoriska kraften F, så får man 

 häraf, emedan iR = V, 



r 



Men i det elektromagnetiska måttsystemet är enligt den ofvan- 

 stående formeln (2) — ^ — Vt. Således måste i det senare ut- 

 trycket, om. samma måttsystem begagnas, k =^ A. 



Uttrycket för den af en ström / uti en ledningsbana med 

 motståndet R, båda uppmätta i enlighet med det elektro- 

 magnetiska måttsystemet, producerade värmemängden blir således: 



Al-Rt; hvarest A har det ofvan an- 

 gifna numeriska värdet. 



Detta numeriska värde kan således på ett mycket enkelt 

 sätt bestämmas med tillhjelp af den af mig förut framstälda 

 åsigten om värmebildningen i stapeln och om sambandet emellan 

 den galvaniska Induktionen och den mekaniska värmetheorien. 



