ÖFVEUSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1880, N:0 8. 55 



Metanitrohenzalhlorid — CgH^.NOo. CHCU — har icke förut 

 blifvit framstäld. Beilstein och Kuhlberg i) hafva visserli- 

 gen uitrerat benzalklorid och dervid bekommit en olja, hvilken 

 de ansågo vara metanitrobenzalklorid, emedan den vid oxidation 

 gaf »vanlig nitrobenzoesyra». Senare uppvisade dock Hübner 

 och Reuter^) att blott pm^aderivat bildas vid denna reaktion. 

 Metanitrobenzalklorid kristalliserar ur en alkohoUösning antingen 

 i tunna, färglösa fyr- eller sexsidiga tatior eller hvita nålar, som 

 smälta vid 65° C. och äro lättlösliga i kokande alkohol och eter, 

 olösliga i vatten. 



Analys: 



1) Ett prof af 0,2157 grm gaf 0,3205 grm CO2, motsv. 0,o874 

 grm C och 0,0475 grm HjO motsv. 0, 0053 grm H. 



2) Ett prof af 0,2726 grm gaf 0,378o grm AgCl, motsv. 0,0935 

 grm Cl och 



3) Ett prof af 0,28 2 7 grm gaf 0,39« 7 grm AgCl, motsv. 0,097 5 

 grm Cl. 



Funnet: Beräknadt: 



1. 2. 3. 



C^ 40,52 40,78 



H5 2,46 2,43 



N ..... 6,79 



CI2 34,30 34,48 34,47 



O 15,53 



100,00. 

 För att reducera den så erhållna nitrobenzalkloriden, löser 

 man i alkohol, tillsätter temligen mycket saltsyra, afkyler lös- 

 ningen med is och inför derpå, obekymrad om något af kloriden 

 åter har afskiljt sig, zinkgrått så långsamt, att temperaturen 

 icke stiger öfver 15° C. Då all klorid gått i lösningen och ett 

 uttaget prof icke mer grumlas vid tillsats af vatten, uppvärmes 

 lösningen och en häftig vätgasutveckling underhålles under ett 

 par timmars tid för att eliminera all klor ur radikalen. Vid 

 mindre mängder är reaktionen efter två timmar med säkerhet 



') Ann. Chem. u. Pharm. 146, s. 334. 

 2) Berliner Berichte VI, 1808. 



