6 EDLUND, OM ELEKTR. KRAFTEN VID VÄTSKORS STKÖMMANDE. 



boinsskifvan omkring 5 gånger, och då för livarje helt hvarf 

 hos den senare 24 strömvexlingar ägde rum, blef således ström- 

 vexlingarnes antal 120 i detta fall. Med en dylik utvexling 

 hade äfven Hr Dorn försett sin depolarisator, dock med den 

 skilnad, att skifvan gjorde 10 hvarf, under det att vefven gjorde 

 ett. Det visade sig dock genast, att utvexlingen icke behöfdes, 

 på det att polarisationen skulle försvinna, utan att 24 strömvex- 

 lingar i sekunden voro fullkomligt tillräckliga, och då dessutom 

 utvexlingen medförde andra olägenheter, flyttades vefven till 

 axeln på buxbomsskifvan, och denna hringvreds alltid vid mina 

 försök en gång i sekunden, så att strö'}nvexlingarnes antal stän- 

 digt vid försöken utgjorde 24. Då Hr DoRN sökte bestämma 

 inflytandet af extraströmmarne och laddningen användes 120 

 till 240 strömvexlingar i sekunden, och då detta inflytande 

 hastigt växer med vexlingarnes antal, är det förklarligt, att vid 

 hans försök ifrågavarande inflytande kunde observeras, ehuru 

 detsamma vid mina undersökningar, såsom nedanföre skall visas, 

 icke för märktes. 



För att visa att ingen permanent polarisation, det vill säga 

 en sådan som åstadkommer en ström, hvilken ständigt går i 

 samma riktning, uppkommer i ett vattenrör, då den polariserande 

 strömmen vexlar riktning 24 gånger i sekunden, såsom fallet var 

 vid mina föregående undersökningar, anordnades en försöksserie 

 på följande sätt. De båda ledningstrådarne från ett Daniells 

 element sattes i ledande förbindelse med de båda messings- 

 skifvorna på depolarisatorn. De båda släpfjädrarne deremot 

 förenades med de trådar, som ledde till galvanometern. Då nu 

 depolarisatorsskifvan vreds omkring en gång i sekunden, så vex- 

 lade således strömmen i galvanometervindningarne riktning 24 

 gånger på samma tid. Ehuru hela strömmen, såsom en särskild 

 iakttagelse visade, förmådde åstadkomma ett utslag af 400 

 skaldelar, stod dock nu magnetnålen fullkomligt orörlig, emedan 

 de vexlande strömmarne upphäfde hvarandras verkningar på 

 densamma. Derpå insattes ett vattenrör, försedt med elektroder 

 af två millimeter tjocka guldtrådar, i en af ledningstrådarne mellan 



