ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1880, N:0 9. 9 



före, om Ti,, är en annan konstant, uttryckas med k,, I, k,, I, 

 och k,, I,,. Om i, i, och i,, äro de strömstyrkor, som verkligen 

 uppmätas, och k, + k,, sättes lika med k, så får man följakt- 

 ligen: 



E—kl . E — M, , . E — hi,, T_ „ 

 ^ = ; i, = och t,, — ^'; hvaraf er- 



m m, " m + m. 



hålles: i,, = 



{E — kl„) ii, 



{E—kI)i, + {E — kl,)i 



Om sista membrum i denna eqvation skall vara lika med 

 ' -, så måste antingen k vara lika med noll, eller ock I, i 



i + i, 



+ I„i, = Ii, + I,i, hvilket sistnämnda är omöjligt, emedan I,, 

 alltid är mindre än både 7 och I,. 



Om således observationerna skulle visa, att den ström, som 

 erhålles då de båda yttersta elektroderna äro insatta, är lika 

 stor med produkten af de båda andra strömmarne, dividerad 

 med deras summa, så är detta ett ojäfaktigt och säkert bevis 

 på, att k kan sättas lika med noll, det vill säga att verkan 

 såväl af extraströmmarne som af polarisationen är alldeles 

 omärklig. 



Af de anstälda försöken må följande anföras: 



Försök 1. Destilleradt vatten. Elektroderna af guld i 

 trådform om 2 millimeter diameter. Observationerna gåfvo i 

 medeltal af flera iakttagelser: ^'= 126,7; ^, = 69,4 och z„ = 44,75. 

 Om 126,7 multipliceras med 69,4 och produkten divideras med 

 dessa tals summa, så erhålles 44,84. 



Försök 2. Samma rör, men annat vatten. Observationerna 

 gåfvo: ^■= 144,7; i, — 79,\5 och i,, = b2,i. Om produkten af 

 de två första talen divideras med deras summa, så erhålles 51,2. 



Försök 3. Skillnaden i afstånd mellan den första och 

 andra samt emellan den andra och tredje elektroden var mindre 

 än i föregående båda fall. Samma vidd på röret och samma 

 afstånd mellan de yttersta elektroderna som förut. Observa- 

 tionerna gåfvo: 2 = 64,85; i, — 74,3 och 2,, = 35,2. Om pro- 

 dukten af de två första talen divideras med deras summa, så 

 fås 34,63. 



