33 



Ofversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1880. N:o 9. 



Stockholm. 



Några anmärkningar om Williamsonia, Carruthers. 

 Af A. G. Nathorst. 



Med 4 taflor. 

 [Meddeladt den 10 November 1880.] 



Af oolitens växtlemningar hafva väl inga ansetts mera svår- 

 tydda än de inflorescenser, hvilka först uppmärksammades på 

 kusten af Yorkshire och på grund af sin förekomst tillsammans 

 med bladen af Zamites gigas Lindl. ansågos tillhöra denna 

 växt. De afbildades först af YouNG och BiRD i deras >^Geology 

 of the Yorkshire Coast» 1822 och blefvo af dessa författare jem- 

 förda med kronärtskockor. Sedermera föremål för uppsatser af 

 Yates och Williamson år 1847, omnämnas de äfven af Brong- 

 NIART år 1849 i dennes »Tableau des genres de végétaux fos- 

 siles». Han säger först (pag. 62), att de afvika så från de nu 

 lefvande cycadeernas inflorescenser, att man knappast kan göra 

 sig någon föreställning om deras verkliga byggnad, men tyckes 

 längre fram (pag. 88) vara böjd att jemföra dera med Podocarya, 

 en fossil pandanéfrukt från den undre ooliten. Sedan dess synas 

 ej före år 1870 några af dessa föremål hafva omnämnts i den 

 fytopaleontologiska litteraturen med undantag af i Oldhams 

 och Morris' arbete öfver Indiens fossila juraflora, ^) der äfven 

 några exemplar lika de engelska omtalas, samt i Leckenbys 

 uppsats »On the sandstones and shales of the oolites af Scar- 

 borough» (Quarterly Journ. Geol. Soc. Lond. 1864), der en ny 

 art beskrifves såsom blomman till Ptilophyllum pecten, under 

 det att bladen af Solenites anses för blomskaften. 



') Paleontologia indica, 2"* series, vegetable fossils. 1-6. 

 Öfversigt af K. Vei.-Ahad. Förh. Arg. 37. N:o 9. 



