ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 80, N:0 9. 39 



traktande, enär om Williamsonia haft manliga blommor, lika 

 den senares, de då måst hafva blifvit bevarade, under det att 

 det å andra sidan är naturligt, att detta ej lätt kunnat ske med 

 nakna ståndare eller att dessa lättare döljas af fjällen. William- 

 sonia tyckes dock visa karakterer, hvilka ej i allo öfverensstämma 

 med Tlionningias. Så äro de ända till tre tum långa fjällen 

 på stjelken enligt WiLLiAMSON försedda med långsgående strim- 

 mor; dylika synas dock äfven på fjällen af flere arter af slägtet 

 BalanopJiora. i) PHILLIPS afbildar i Geology of Yorkshire Coast 

 (3:dli edition Taf. 24 fig. 2, 4) ett par involucra, hos hvilka fjällen i 

 kanten äro försedda med horisontalt utstående franslika bihang, 

 hvilka icke omnämnas af WiLLiAMSON. Att dylika emellertid 

 förekomma har jag sett på vackra exemplar i Cambridge, och 

 de kunna mycket väl förliknas med de horisontala håren i kanten 

 af fjällen hos Langsdorjßia. 



Det finnes visserligen några svårigheter vid den tolkning af 

 Williamsonia^ som jag här framställt, men innan de framhållas 

 skall jag beskrifva tvenne andra arter, hvilka dels äro från 

 W. gigas afvikande, dels på samma gång för kännedomen om 

 slägtet äro upplysande. Den ena af dessa fann jag vid Clough- 

 ton Wyke år 1879, och då den utan tvifvel är samma art som 

 först beskrefs af Leckenby, men af denne, liksom senare af 

 Williamson och Carruthers, fördes till Ptilophyllum pecten, 

 skulle den kunna benämnas Williamsonia LecTcenhyi. 



Det nämnda exemplaret (fig. 5), i grå lera, visar ungefär 

 hälften af ett involucrum, bestående af med hvarandra vid basen 

 sammanvuxna fjäll, af hvilka 6 äro temligen fullständiga, under 

 det att två andra blott delvis äro bevarade. Det af Leckenby 

 afbildade exemplaret, hvilket jag undersökt i Cambridge, har 

 12 flikar med plats för ännu ett par stycken, hvarför de full- 

 ständiga troligen haft omkring 15. Flikarne visa långsgående 

 slingriga skrynklor, lika dem man ser hos fjällen af BalanopJiora. 



') Såsom jag sjelf i Eiksmusei herbarium iakttagit. Se äfven Fr. Junq- 

 HUHN, Über javansche Balanopboréen. Nova acta acad csesar. Vol. 18, 

 suppl. 1. 



