40 NATHORST, NÅGRA ANM. OM WILLIAMSONIA, CARRUTHERS. 



Bredvid detta involucrum ligger ett förkoladt parti, hvars yta 

 är indelad i en mängd små oregelmässiga »celler». På fragment 

 af ett annat exemplar visa dessa »celler» en fördjupning i midten 

 (fig. 6, förstorade), påtagligen efter stiftet. Jemte dessa »celler») 

 synas äfven här och der mellan dem andra, mindre, punktlika J 

 stundom ställda så, att 6 af de större bilda en krets kring dem,] 

 men ofta äfven utan synbar ordning. Partiet är begränsadt af en 

 radierande struktur, om hvilken jag är oviss, huruvida den bör anses 

 såsom hörande till växten eller blott är en tillfällighet i bergarten. 

 På grund af det plattryckta tillstånd, i hvilket detta exemplar 

 befinner sig, är jag osäker, om det ifrågavarande partiet är axeln 

 med ärren efter frukterna eller dessas utåtvända yta; att det står 

 i samband med det bredvid liggande involucrum kan väl ej gerna 

 bestridas, så mycket mindre som från detta lager dylika isolerade 

 capitula finnas i flere museer och äfven det af Leckenby be- 

 skrifna involucrum var härifrån. Från Williarnsonia gigas skil- 

 jes således denna art derigenom, att involucrum ej utgöres af 

 fria utan af sammanvuxna fjäll. Men man har äfven bland 

 balanophoreerna ett analogt exempel inom slägtet Balanophora, 

 hos hvilket alla arter utom en enda hafva spiralställda skilda 

 fjäll. Den art, hos hvilken detta ej är fallet, B. involucrata 

 HooK fil. (fig. 23), visar i stället fjällen kransställda, med hvar- 

 andra vid basen förenade, öfverensstämmelsen mellan det »cell»- 

 betäckta capitulum af Williarnsonia Leckenhyi och de feminina 

 af dioica B alanophor a- urter är för öfrigt så stor, att man nästan 

 kunde vara böjd att hellre upptaga den förra såsom en Bala- 

 nophoropsis — för att ej säga Balanophora — än som Williamsonia, 

 hvilket senare dock tillsvidare torde vara lämpligast. Det före- 

 faller mig som skulle densamma ej obetydligt tala för tillvaron 

 af fossila balanophoreer. Man kunde naturligtvis äfven tänka 

 sig en Thonningia med fjällen kring capitulum sammanvuxna 

 liksom hos B. involucrata. Punkterna mellan cellerna hos i fråga 

 varande exemplar skulle kunna härröra från s. k. »palae», hvilka 

 sitta mellan de feminina blommorna hos Balanopliora. 



