ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1876, N:0 1. 11 



Om man med ti,, betecknar temperaturen i trådens axel, så 



erhålles häraf, genom att göra r lika med noll, 6'= — t,„, och 



om tp utmärker temperaturen vid trådens periferi, så får man 



slutligen 



tm — tp = O, O O 3 4 5 grad. 



Den ifrågavarande temperaturskillnaden mellan trådens axel och 

 dess periferiferi var således mindre än fyra tusendels grad. 



Den galvaniska utvidgningen vid försöken 4 a och h be- 

 fanns vara lika med värmeutvidgning för 6 grader. Man ser 

 •således häraf, att den obetydliga temperaturskillnaden mellan 

 platinatrådens axel och dess omkrets var utan allt inflytande 

 på försökens noggrannhet. Om möjligt i ännu högre grad 

 gäller detta vid de försök, hvarest upphettningen var mindre 

 än i de föregående. På samma sätt förhåller det sig med 

 de andra metalltrådarne, som vid försöken begagnades. Jern- 

 tråden N:o 1 hade en diameter af 0,o.s3 9 centimeter och sam- 

 ma längd som den fc^'egaende. Den största uppvärmning, för 

 livilken denna tråd var utsatt vid försöken, uppgick till 82,3 2 

 grader öfver den omgifvande luftens. Den utvidgades härvid 

 229,5 skaldelar, och då strömmen af bröts sammandrog sig tråden 

 med Jl,i skaldelar på 0,3 6 sekund. Om jernets specifika vigt 

 antages vara 7,8 och dess värmekapacitet 0, 1 1 38, så följer häraf, 

 att vid den nämnda temperaturen förlorade tråden i hvarje se- 

 kund 1,0 4 9 värmeenhetei-. Jernets absoluta ledningsförmåga, 

 beräknad på samma sätt som förut för platinan, är 0,i7 9 värme- 

 enhet i sekunden. Häraf erhålles på förut angifna sätt, att 

 temperaturen i jerntrådens axel var endast 0,oo39 grad högre 

 än den temperatur, som ägde rum vid dess omkrets. 



Vi skola nu söka bestämma i hvilken grad Herr Streintz' 

 undersökning trätfas af den gjorda anmärkningen, och det skall 

 säkerligen befinnas vara tillräckligt att verkställa beräkningen 

 för en enda af de trådar, som användes vid försöken. Trådarne 

 öfverdrogos »på enskilda ställen med ett ytterst tunnt lager af 

 stearin» på det sätt, att en papperslapp, som var doppad i smält 

 stearin, hastigt fördes öfver trådens yta. Stearinlagret var så- 



