ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖUHANDLIXGAK 1876, N:0 1. 13 



var upplindad på, glaspelarne. I det ofvan omrörda försöket med 

 jerntråden kan man af de i min afhandling meddelade talen be- 

 räkna, att för att kunna på detta sätt förklara den galvaniska 

 utvidgningen, måste man antaga, att jerntråden förminskade sitt 

 ledningsmotstånd med nära 3 procent, då den upplindades öfver 

 de runda glaspelarne. Dessa voro till antalet fyra och insatta 

 parallelt med hvarandra uti en träskifva, så att den upplindade 

 tråden bildade en qvadrat med afrundade hörn. Nu är det tyd- 

 ligt, att ledningsmotståndet endast kunde förändras på de ställen 

 i tråden, hvarest den \ar böjd, och detta ägde endast rum, der 

 den var i beröring med glaspelarne; ty den delen af tråden, som 

 gick emellan pelarne, var fullkomligt rak. De böjda delarne af 

 tråden upptogo omkring en tiondedel af trådens hela längd. Om 

 således den gjorda anmärkningen hade någon verklig betydelse 

 för giltigheten af mina föi'sök. skulle en ledningstråd, om den 

 upplindades på en cylinder så att alla dess delar blefvo krökta, 

 förminska sitt ledningsmotstånd med 25 till 30 procent, hvilket, 

 som bekant är, dock ingalunda är fallet. Men äfven om lednings- 

 motståndet så betydligt ändrades, då tråden böjdes, skulle detta 

 naturligtvis endast inverka på de försök, som äro anställda enligt 

 den första undersökningsmethoden. I den andra och tredje under- 

 sökningsmethoden behöfdes icke motståndets beroende af tem- 

 peraturen utrönas, och dessa försök skulle således i alla fall 

 qvarstå i hela sin bevisande kraft. 



Hvad slutligen Herr Wiedemanns tredje anmärkning be- 

 träffar, att till följe af metalltrådarnes uppvärmning thermo- 

 elektriska strömmar skulle hafva uppkommit och inverkat på 

 galvanometern, som begagnades vid motståndsbestämningarne, 

 så finnes i afhandlingen ett tillförlitligt bevis meddeladt derpå, 

 att dessa icke i någon mån inverkade på försökens noggranhet. 

 Af förestående granskning följer, att de af Hr Wiedemann 

 framställda anmärkningarne sakna all betydelse, och att således 

 tillvaron af den galvaniska utvidgningen uti ifrågavarande fall 

 är fullständigt bevisad. 



