50 ZETTERSTEDT, OM VÄXTLIGHETEN PÅ YESTEUGÖTL. SILUR. BERG. 



Alla Falbygdens berg hafva en särdeles fattig vegetation 

 ofvanpå trapplagret, ehuruväl Billingen, såsom långt större och 

 framför allt rikare på vatten, ej är så vanlottadt som de öfriga. 

 LerskifiFersluttningarne äro deremot temligen rika, t. ex. på Mösse- 

 berg, Billingen och Alleberg, nemligen på de delar af bergen, 

 som ej användas till betesmarker, ty der kan man naturligtvis 

 ej få något begrepp om, livad marken egentligen kunde bära. 

 Det vidsträckta gemensamma kalklagret, hvarpå hela Falbygden 

 hvilar, är en stor vidsträckt slätt med en temligen rik fanero- 

 gam vegetation ; men det är fattigt på mossor, så mycket heldre 

 som kalklagret endast undantagsvis på några mindre sträck- 

 ningar träder i dagen. Om man jemför Falbygdens kalkberg 

 med KinnekuUes, så visar sig en betydande olikhet. Det är ock 

 helt naturligt att Kinnekulle skall stå långt framom alla Vester- 

 götlands siluriska berg i afseende på kalkmossor. Intet af de 

 andra bergen har höga beskuggade kalkbranter såsom Kinne- 

 kulle, i hvars kalklager en mängd källor framspringa. Af dessa 

 kalkbäckar fuktas sedan det nedom liggande sandstenslagret, så 

 att äfven der en ej ringa mängd af kalkmossor anträffas. Kalk- 

 branterna vid foten af Mösseberg, Plantaberget och Billingeu 

 kunna hvarken till utsträckning eller i andra afseenden täfla 

 med de mägtiga kalklagren på Kinnekulle, der man äfven träffar 

 vidsträckta kalkhedar, hvarest kalkhällen mågenstädes träder 

 fram i dagen. Hvad åter sandstenslagret beträffar, så är det 

 endast undantagsvis synligt vid Falbygdens utkanter och bildar 

 ingenstädes sådana höga beskuggade branter, som på Kinnekulle, 

 hvars stora rikedom på mossor isynnerhet får tillskrifvas detta 

 lager, som der är det rikaste af alla. 



Att mina undersökningar, hufvudsakligen utförda under en 

 sommar, måste vara ganska bristfälliga, ligger i sakens natur; 

 men de torde vara tillräckliga för att påpeka de allmänna dra- 

 gen af härvarande siluriska bergs mossvegetation, samt tillika 

 visa huru särdeles mossfattiga flertalet af Falbygdens berg äro. 

 Några äro genom sin litenhet af ringa betydelse, såsom Gisse- 

 berg och Borgundaberget; andra åter genom sin brist på tjenliga 



