88 EKELUND, OM BESTÄMM. AF MICKEL I NICKELHALTIG MAGNETKIS. 



med vatten försatt med kaliumacetat. J'iltratet försättes med 

 saltsyra och kokas, nickeln utfälles med natronlut och för att 

 befria fällningen från den mängd föroreningar, som den vanligen 

 härvid innehåller, löses den uti saltsyra efter förutgången de- 

 kantering och fälles såsom svafvelnickel, som sedan enligt före- 

 gående öfver föres till nickeloxidul och väges. 



För pröfning af ofvanstående metod har jag framstält lös- 

 ningar, innehållande sulfaterna af de i magnetkisen förekom- 

 mande metallerna i samma förhållanden och mängder, som kunna 

 antagas förekomma vid analys af nickelhaltig magnetkis och uti 

 dem bestämt nickeln. 



Halten af jern i nickelhaltig magnetkis är i medeltal 57.02 %. 

 Den i 5 grm. magnetkis förekommande jernmängden är således 

 2.85 grm, hvadan af ferrosulfat, som användts, fordras 14.15 

 grm. Det till försöken använda nickelsulfatet (NiSO^ + GHoO) 

 bereddes genom att lösa rent nickeloxidulhydrat i svafvelsyra; 

 vid lösningens afdunstning erhölls saltet kristalliseradt med 6 

 molekyler vatten. Af pulveriseradt och mellan filtrérpapper väl 

 pressadt salt bereddes följande lösningar: 



N:o 1. 3.3958 grm. sulfat löstes i 500 c.c. vatten, 

 N:o 2. 3.3971 « >; » » » » » 



N:o 3. 2.4329 » » » » « « 



ur hvilka lösningar sedermera utmättes de qvantiteter, som vid 

 hvarje försök stå angifna. 



Sedan angifna mängden 14.15 grm. ferrosulfat blifvit invägd, 

 löstes saltet i varmt vatten, ur hvilket luften urkokats för att 

 förhindra sulfatets oxidation och deraf föranledda utfällning af 

 basiskt ferrisulfat, oxiderades derpå med kaliumklorat och salt- 

 syra, sedan afmätta nickellösningen blifvit tillfogad. Derefter 

 afskiljdes och bestämdes nickeln efter ofvan angifna metod. Den 

 glödgade nickeloxidulen pröfvades i hvarje fall, om den var fri 

 från föroreningar. 



Försöken utföUo på följande sätt: 



