112 OLSSON, BIDKAG TILL KÄNNEDOMEN OM JÄMTLANDS FAUNA. 



den 30 November och följande dag, sedan marken redan var 

 hårdt frusen, utgräfva flera individer. Endast en lemmel fans 

 i hvarje gång, i somliga kunde dock ingen upptäckas. Utan- 

 för öppningen lågo högar af spillning efter dem, och djupt 

 trampade stigar på marken ledde från hvarje öppning åt flera 

 håll, vanligen till tre eller fyra angränsande öppningar; några 

 ledde under snön, hvaraf marken fläcktals var betäckt. På en 

 närbelägen rågåker höllo somliga till, och de lemlar, som under- 

 söktes, hade vid denna tid, liksom under sommaren, magen fyld 

 med mycket finmalet gräs, i cardiadelen af en liflig och vacker 

 grön färg, i pyloridelen deremot brunt. Den särdeles skarpa 

 gränsen mellan de båda färgerna sammanföll med den hvita, 

 upphöjda list, som finnes på insidan af magsäcken. 



Vid närmare undersökning af lemlarnes underjordiska gångar 

 befans det, att öppningen ledde till en fotsdjup, lodrät brunn, 

 som i bottnen vanligen innehöll vatten, emedan marken var sid- 

 ländt. Från denna lodräta gång utgick något ofvanför dess 

 botten en sidogång, vanligen som det tycktes snedt nedåt. Denna 

 sidogång, som egde en rätt ansenlig längd, hyste djuret, liggande 

 innerst i gången på ett underlag af torrt hö (så var åtminstone 

 fallet vid några af de undersökta gångarne). Något närings- 

 förråd syntes deremot icke i gångarne. Sedan lemlarne på detta 

 sätt tillbragt vintern, skola de på våren, då snön smält, plötsligt 

 dö; säkert är, att ingen enda fjäll-lemmel visade sig i trakten 

 följande året. 



26. Lermnus schisticolor LiLJEB. Förekommer enligt We- 

 GELIN i Jemtlands fjälltrakter (Nilssons fauna I, sid. 384). 



27. Sciurus vulgaris LiN. Temligen allmän. Ett exemplar, 

 som sköts vid Östersund den 2 Oktober, hade redan börjat an- 

 taga den gråblå vinterdrägten; det är neml. vid svansroten i det 

 närmaste helt gråblått och på kroppen skimrar den gråa bottnen 

 igenom. De bakre tre fjerdedelarne af svansen hafva deremot 

 den vanliga rödbruna färgen, dock märkes på svanstofsen ett 

 mörkt, nästan svart tvärband, och framom detta en mörk fläck. 



