126 OLSSON, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM JEMTLANDS FAUNA. 



vattenödla (dock ovisst om denna art) förekommer äfveu i 

 Ragunda, Näs och Hallens socknar, vid Krokom i Rödön 

 samt vid Ytterån ocli Vaplan nära norra stranden af Stor- 

 sjön. Den är på somliga ställen känd under namnet »träd- 

 rännare». Jag har hört en trovärdig person berätta, att han 

 som barn under metning i en tjärn i Näs socken fått upp 

 ■en »fisk», som skyndsamt begaf sig upp i ett närstående 

 träd. Det har tydligen varit en vattenödla och dylika hän- 

 delser ha måhända gifvit anledning till namnet trädrännare. 

 I Ragunda kallas vattenödlan »skrattaborre». Hon synes 

 icke förut vara funnen så nordligt; i Nilssons fauna upp- 

 gifves hon blott för södra Sverige. 



Fiskar. 



Oaktadt de mycket talrika sjöarne och vattendragen i Jemt- 

 land är fisket der af underordnad betydelse. Vigtigast äro lax- 

 fiskarne, för det lägre landet siken och dernäst harren, för det 

 högre och tjälltrakterna rödingen och laxöringen. Ingenstädes, 

 om icke möjligen vid Krokom, bedrifves dock fisket såsom ett 

 näringsfång utan endast tidtals och såsom en bisyssla, h vilket 

 stundom i förening med ogynsam väderlek gjorde, att jag icke 

 alltid kunde vid sådana kortare besök, som göras under en resa, 

 erhålla tillräckligt och lämpligt material för mina undersöknin- 

 gar; i allmänhet var dock materialet någorlunda tillfredsställande. 

 Någon kännedom om Jemtlands fiskar och deras parasiter hade 

 jag dessutom redan vunnit genom tidigare undersökningar i 

 Östersund och vid ett besök vid sjön Nackten i södra Jemtland. 



Innan en artförteckning öfver Jemtlands fiskar meddelas, 

 torde det, i synnerhet för undvikandet af annars nödvändiga 

 upprepanden, vara behöfligt att nämna några ord om landskapets 

 flod- och sjösystem. 



Jemtlands vattendrag tillhöra tre flodområden nemligen Anger- 

 manelfvens, Indalselfvens och Ljungans; blott sydligaste hörnet, 



