ÖrVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 6, N:0 5. 9 



gon isomer naftalintetraklorid synes ej uppstå dervid, ty den af 

 Laurent beskrifna //-tetrakloriden har jag icke lyckats åter- 

 finna. Efter gasoljans afdestillering underkastades den återstå- 

 ende, nu svarta oljan destillation, dervid den under afgifvande 

 af strömmar af klorvätegas förflygtigades sönderdelad i mono- 

 klornaftalin ech klorväte. Destillatet, en blandning af naftalin, 

 monoklornaftalin och litet (3- samt «-biklornaftalin underkastades 

 derpå fraktionerad destillation till konstant kokpunkt, då det 

 slutligen erhölls en svagt gulfärgad, vid 263° (korrigeradt) kokande 

 monoklornaftalin, som visade en eg. v. af 1.2013 vid 15°. Ge- 

 nojn nitrering af denna erhöllos följande trenne nitroclerivater, af 

 hvilka jag Ijeredt de två -sista äfven ur medelst nitronaftalin 

 och klor framställd monoklornaftalin. 



(Cl 

 Mo7i07iit7'oklornaf talin Cj^Hg^ erhålles, om monoklornaf- 

 talin behandlas med salpetersyra af 1.4 eg. v. under undvikande 

 af all uppvärmning. Efter några dagar har oljan förändrat sig 

 till en till kärlets botten sjunkande halffast massa af röd färg. 

 Behandlas denna med alkohol eller ättiksyra i värme, så löses 

 den och vid kallnande afsätter sig jemte en röd olja kristaller 

 af nitroderivatet. Genom stark afkylning af oljan kan än mer 

 af nitroföreningen erhållas. Efter upprepade omkristallisationer 

 till konstant smältpunkt erhållas slutligen kristallmassor af svagt 

 gul färg, bestående af klotrunda, koncentriskt stråliga aggregater 

 af hårfina nålar, hvilka visade en smältpunkt af 85°. I moder- 

 luten efter omkristallisationerna synes icke någon isomer före- 

 finnas. Då det var af intresse att veta, huruvida den i förenin- 

 gen ingående nitrogruppen befann sig i samma ställning som 

 amidogruppen i «-naftylamin eller i /9-naftylamin, så behandlade 

 jag föreningen under flera timmars tid med tenn och saltsyra i 

 värme, för utbyta nitrogruppen mot en amidogrupp och samtidigt 

 kioratomen mot väte. Sedan det lösta tennet blifvit utfälldt 

 med vätesvafla, erhölls en lösning af ett klorvätesyradt aminsalt, 

 som i koncentrerad lösning icke fälldes af svafvelsyra, men der- 

 emot gaf a-naftylamins reaktioner på jernklorid och kromsyra. 



