ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLlNGAll 1 87 0, N:0 5a 31 



Gaffelspetsarna (VIII. 7 mc) äro särdeles breda, men till en del 

 himiartade och genomskinliga. 



Af denna art har jag erhållit två former. Den större af en half 

 millimeters längd från Spetsbergen (1864) och Norskön (1873) har 

 mindre tunna gaffelspetsar och mörk temligen dunkel färg; under 

 något ljusare. Den andra formen, som ej är öfver | millim., är 

 tagen på* N ovaja Semlja. Den har vid påfallande ljus en klar 

 violett färg och tunnare gaffelspetsar, men är för öfrigt alldeles lik 

 den föregående formen, möjligen yngre exemplar. 



Gen. II. Papirius Lbk. 



1. P. silvaticus TULLB. 



Syn. 1871. Papirius silvaticus TULLBERG, Fört. öfver Sv. Po- 

 dur. p. 146. 



Liknar alldeles de svenska exemplaren af samma art. 



Sibirien, ett exemplar funnet på Briochowskijöarna 70° 39' n. br. 

 I Sverige har jag funnit denna art i barrskog i Upland och på 

 Gotland, ej särdeles allmän. 



2. P. cliloropus n. sp. (T. VIII. fig. 8). 



xlter, pedibus, furca, articulis duobus intirais antennarura vi- 

 ridibus. Ocelli in raaculis nigris positi. Unguiculus superior 

 nudus. Segraentum ultimum abdominale nonnullis setis robustis 

 et obtusiusculis instructum. Long 1^- millim. 



De i ofvanstående diagnos nämnda tjocka och något trubbiga 

 håren (VIIL 8) på det yttersta abdominalsegmentet synas lemna goda 

 artkarakterer inom detta slägte. De finnas hos alla de exemplar af 

 denna art, jag undersökt, äfveusom hos P. äter (Linn.), men saknas 

 deremot hos de båda närstående formerna P. cursor Lbk. och sil- 

 vaticus TuLLB. Från de båda sistnämnda arterna skiljes P. chloropus 

 för öfrigt lätt pä färgen, i det benen, gaffeln och de båda inre an- 

 tennlederna äro grönaktiga, under det att dessa organ hos P. cursor 

 och P. silvaticus äro rödvioletta. 



Många exemplar tagna i Sibirien i närheten af Troitzkoj ; 65° 

 45' n. br. 



Fam. II. Degeeriidae. 

 Gen. I. Tomocerus NicoL. 



1. T vulgaris TULLB. 

 Syn. 1871. Macrotoma vulgaris TULLBERG, Fört. öfver Sv. Po- 



durider p. 149. 



