ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAÜ. FOKHaNDLINGAE 1876, N:0 5. 59 



att de flesta ytceller på stamspetsen och de yngsta bladanlagens 

 bas utvuxit till enkla hår, hvilka härigenom blifva sä talrika, att 

 de komma att ligga tätt packade inpå hvarandra. Och antingen de 

 äro flera eller färre, antingen de sitta på bladanlagen eller stam- 

 spetsen, växa de alltid parallelt med de unga bladens inre såväl 

 som yttre sida, på hvilket senare ställe de kanske förekomma i 

 något större mängd. 



Skulle man än, då man träff'ar de enkla, flercelliga håren 

 på de utväxta bladskaften, anse dem för lösryckta delar af epi- 

 dermis eller såsom förstörda, sammansatta och borstlika hår, så 

 måste man genast lemna denna tanke, då man åter träffar dem . 

 på bladanlagen, hvarest enkla hår, som blott bestå af en utdragen 

 meristemcell eller äro bildade af ett par celler, förekomma till- 

 sammans med redan fullväxta. 



Sedan den ofvan bladanlagets eller stamspetsens yta förlängda 

 meristemcellen på vanligt sätt genom uppkomsten af horizontala 

 skiljeväggar delats i 4 till 5 nya celler, som till en början äro 

 mycket korta och rikligt försedda med protoplasraa (fig. 9), för- 

 storas i de flesta fall den öfversta bland dessa uppåt och får ett 

 vattenklart innehåll. Vid det enkla, flercelliga hårets bas uppstå 

 ännu en tid på samma sätt nya celler, medan de, som äro be- 

 lägna närmast under spetscellen, i sin ordning utväxa på längden. 

 Sålunda fortfara hårets celler att nybildas och förlängas, tills 

 detsamma utgöres af 8 till 10 öfver hvarandra belägna celler, 

 hvilket antal är det största, som ingår i bildningen af något 

 enkelt hår. Bland dessa 8 till 10 celler äro de 4 till 6 öfversta 

 långa och sakna skönjbart innehåll, medan de återstående, som 

 befinna sig vid hårets bas, förblifva korta och äro försedda med 

 protoplasma, åtminstone så länge bladet är outveckladt (fig. 11). 



De enkla, flercelliga hårens utveckling kan någon gång för- 

 siggå på ett sätt, som afviker från det vanliga och nu omtalade. 

 Sedan 5 till 6 öfver hvarandra belägna celler uppstått, kan det 

 nemligen inträffa, att den öfversta bland dessa utväxer åt sidorna 

 (fig. 6), hvarigenom det unga trichomet får ett sådant utseende, 

 att man svårligen kan afgöra, om detsamma en gång skall blifva 



