ÖFVERSJGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1876. N:0 6. 51 



Crass. cell. veget. 27 — 30 ii, altit. quarta parte minor ad 



2pIo major; 

 » oogon. 45 — 46 » » 45 — 50 ^<; 



» oospor. 40 — 43 » » 42 — 47 ». 



Hab. in Italia prope Florentiam in Monte Fiesole in 

 saxis humidis. 



Denna varietet skiljer sig från hufvudformen genom mera 

 klotrunda oogonier och oosporer samt genom kortare vegetativa 

 celler. Den erinrar föröfrigt starkt om Oe. rhodosporum 

 Welw., af hvilken art Oe. Montagnei, såsom jag i Prodr. 

 Monog. Oedog. sid. 41 nämnt, måhända blott är en varietet. 



Såsom Kand. O. Nordstedt först påvisat, förekommer hos 

 denna Oedogonium-form understundom bildningar, hvilka taga 

 sig ut som grenar. Taflan XIII, figuren 29 visar ett stycke af en 

 Oedogonium-tråd med en sådan grenlik bildning. Denna bildning 

 har påtagligen uppkommit pä det sätt att en (skenbar) oospor 

 germinerat qvarliggande i oogoniet, och detta ej på det för oospo- 

 rerna normala sättet (genom att uti sig bilda zoosporer) utan 

 på det sätt, som är normalt för de på könlös väg uppkomna 

 zoosporerna; d. v. s. genom att dela sig enligt den för de vege- 

 tativa Oedogonie-cellerna gällande lagen. Med ledning af Prings- 

 HEIMS iakttagelse (se Beitr. z. Morph, und Syst. d. Alg. I, p. 57 

 och 58), hvilken iakttagelse jag varit i tillfälle att bekräfta hos 

 en diecisk art, som står Oe. rufescens WlTTR. nära, torde man 

 få antaga, att den spor, som grott på detta abnorma sätt, ej 

 blifvit befruktad, utan att den uppstått parthenogenetiskt. Den 

 vore då ej heller en verklig oospor, utan hade blott skenet af 

 en sådan; vore hvad man kunde kalla en parthen ospor (jung- 

 fruspor). 



16. Oe. Oryzce WiTTR. mscr. — Tab. XIII, fig. 32, 33. 



Oe. (dioicum, macrandrum?) oogoniis singulis vel rarius 

 binis, paullum tumidis, oboviformibus vel oboviformi-oblongis, 

 poro hiante superiore apertis; oosporis eadem forma ac 

 oogoniis, hsec fere complentibus; cellulis suffultoriis crassiori- 



