40 CLEVE, OM NAPTIONSYRANS KONSTITUTION. 



bortgå vid upphettning, således i öfverensstämraelse med Pirias 

 uppgift. Då syran och dess salter blifvit väl ocli utförligt under- 

 sökte af PiRiA, är intet af vigt att i detta hänseende tillägga. 

 Jag har derför qndast försökt att erhålla några karakteristiska 

 derivat af naftionsyran. 



Diazonaftionsyra. 



Om man uti utspädd alkohol uppslammar uaftionsyra och i 

 blandningen inleder en ström salpetersyrlighet, bildas snart ett 

 mikrokristalliniskt, Ijusgult pulver af ifrågavarande diazoförening. 

 Vid upphettning på platinableck förpufFar den likt krut och vid 

 kraftiga slag exploderar den. Den löses lätt vid uppvärmning 

 med vatten, då qväfgas bortgår och en intensivt färgad lösning 

 af en oxisulfonsyra bildas. Ofver svafvelsyra torkad diazo- 

 naftionsyra gaf vid analys: 



a. 0.3630 gr. gaf 0.6763 gr. CO^ och 0.1010 gr. H.O. 



b. 0.3160 gr. gaf 31.5 k. cent. qväfgas, mätt öfver vatten 

 af 15° och under bar. trycket 746 m.m. 



I procent: 



Fnnnet. Beräktiadt. 



C 50.81 120 51.28 



H 3.09 6 2.56 



N 11.34 28 11.97 



S • 32 13.68 



O ji8 20.51 



234 100.00. 

 Vid ett försök att bereda diazonaftionsyra genom inledning 

 af salpetersyrlighet i vatten, hvari naftionsyra fans uppslammad, 

 hvarefter alltsammans upphettades, löstes diazoföreningen under 

 utveckling af qväfgas, hvarefter fina, gula nålar omedelbart af- 

 satte sig. Detta utgjordes af c?zmi!?'ona/i!o/, C,oH5(N02)2 0H, och 

 uppstodo tydligen genom inverkan af i vätskan befintlig fri 

 salpetersyra på den genom diazoföreningens sönderdelning upp- 

 komna oxinaftalinsulfonsyran. Moderluten efter dinitronaftolen 



