Ofvcrsigt af Kougl. Vetenskaps Akademiens Förhandlingar. 1876. N:ü 8. 



Stockholm. 



Meddelanden från Upsala kemiska Laboratorium. 



19. Om föreningar mellan qvicksilfvercyanid och 

 jordartmetallernas klorider. 



Af J. E. Åhlén. 



[Meddeladt den 11 Oktober 1876]. 



Följande salter äro frarastälda på enahanda sätt. Till en 

 blandning af metallklorid och qvicksilfvercyanid sattes litet vatten, 

 hvarefter alltsammans upphettades till kokning. Efter filtrering 

 af den varma lösningen inträffade ofta, att qvicksilfvercyanid 

 utkristalliserade antingen genast vid afsvalningen, och då i täm- 

 ligen betydlig mängd, eller efter det att filtratet stått någon tid 

 i exsiccator eller i fria luften. Enär detta alltid inträff"ade, när 

 qvicksilfvercyanid var tillsatt i den mängd, som formeln kräfde, 

 måste man deraf sluta, att dubbelsaltet kristalliserar endast vid 

 närvaro af ett öfverskott af metallklorid. Af de gjorda försöken 

 framgår, att man behöfver tillsätta ungefär en dubbelt så stor 

 mängd metallklorid som den, hvilken formeln fordrar, såvida icke 

 qvicksilfvercyanid skall utkristallisera före dubbelsaltet. 



Samtliga dessa dubbelsalter hafva en sammansättning, som 

 kan uttryckas med formeln RCI3 + 3 Hg(CN)2 + 8 H2O, der R 

 betyder Ce, La, Di, Y och Er. De äro alla ytterst lättlösliga 

 i vatten. De vittra öfver svafvelsyra och förlora hela sin vatten- 

 halt vid upphettning till något öfver 100% hvarvid dock kan in- 

 träffa, att saltet sönderdelas (detta var fallet med yttriumsaltet). 



De vid uträkningen af analyserna använda atomvigter äro: 

 Ce = 138, La = 139, Di = 147, Y = 89.5, Er = 170.6. 



