12 ÅHLÉN, QVICKSILFVERCYANIDFÖRENINGAR. 



Det salt, som användes till den andra analysen, hade ut- 

 kristalliserat ur moderluten efter det till den första analysen 

 begagnade saltet och visar sig derför också vara mycket renare. 



Yttriumklorid-qvicksilfvercyanid. 



Denna förening ansköt vid stående i fi'ia luften uti väl ut- 

 bildade, stjernformigt grupperade, färglösa nålar. I moderluten 

 (som var litet grumlig till följd af en börjande sönderdelning af 

 föreningen?) uppstodo efter filtrering och afdunstning kristaller, 

 liknande de först bekomna, till storleken dock mindre. 



Det mellan papper pressade saltet förlorade öfver svafvel- 

 syra 5.36 proc. vatten, motsvarande 3 H2O (beräknadt: 5.37 

 proc). Vid upphettning i torkskåp förlorade det vid 100° — 110° 

 23 proc, utan att konstant vigt erhölls; vid ytterligare upp- 

 hettning till 140° steg förlusten till 26.91 proc. och vid 180° till 

 31.82 proc. Att saltet härvid sönderdelades, är naturligt. 



Analyserna ajordes pä det först utkristalliserade saltet: 



a. 0.3529 gram gaf 0.2242 gram qvicksilfversulfid och 0.0377 

 gram yttriumoxid. 



b. 0.2823 gram gaf 0.1795 gram qvicksilfversulfid och 0.0297 

 gram yttriumoxid. 



I procent: 



Funnet. Beräknadt. 



YCI3 18^45 18.17 17.88 



3Hg(CN)2 69.00 69.08 • 68.98 



8 H.^0 (förlust)... 12.55 12.75 13.14. 



Erbiumklorid-qvicksilfyercyaiiid 



kristalliserade vid afdunstning öfver svafvelsyra uti nålar, som 

 voro stjernformigt grupperade, till färgen rosenröda, och liknade 

 motsvarande yttriumförening. 

 Analyser: 



a, 0.9130 gram gaf 0.5265 gram qvicksilfversulfid och 0.2490 

 gram vattenfritt erbiumsulfat. 



b. 0.9503 gram gaf 0.5510 gram qvicksilfversulfid och 0.2600 

 gram vattenfritt erbiumsulfat. 



