ÖFVEttSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK 18 76, N:0 8. 17 



Vattnets specifika vigt befanns 1874 vara 1, 0004449 vid 

 + 15° i medeltal af tvänne temligen öfverensstämmande väg- 

 ningar. Vid en sednare gjord bestämning af vatten, upphemtadt 

 den 7 April 1876, erhölls en specifik vigt af endast 1, 00036 64 

 vid + 15°. 



Från källans botten fortgår en ständig och jemn utveckling 

 af gas, som i större och mindre gasblåsor uppstiga till vatten- 

 ytan. Fylles ett dricksglas med vatten och lemnas att stå i 

 beröring med luften, öfverkläda sig glasets insidor snart med 

 talrika gasblåsor. 



Omskakas vattnet i en till hälften fylld och korkad flaska, 

 bortgår med dennas öppnande en icke obetydlig mängd gas, som 

 har en främmande, dock ej om svafvelväte påminnande lukt. 



Qvalitativ analys. 



Den qvalitativa undersökningen har blifvit utförd hufvudsak- 

 ligast enligt Fresenius' Anleitung zur qvalitativen chemischen 

 Analyse på följande sätt. 



1. Vid källan. 



Lahnuslösning färgades af vattnet starkt röd (a). 



Gicrhnejpapper förändrades ej, hvarken genast eller efter 

 torkning. 



Rödt lahnuspapper genast ej, men under torkning antog 

 det en svag, violett färg (b). - 



Kalkvatten gaf en ymnig, ljusgul fällning, som vid tillsats 

 af en större mängd källvatten minskades, qvarlemnande en gul- 

 brun fällning (c). 



KloTvätesyra utvecklade en ringa mängd små gasblåsor (d). 



Blyoxid löst i natronlut gaf en i början mörkare grönaktig 

 fällning, som hastigt antog en gulbrun färg. 



En flaska om 2,5 liters rymd, försedd med kork, omslutande 

 ett i båda ändar öppet glasrör, fyldes till hälften med källvatten 

 och omskakades emellanåt, sedan en med nyssberedd kolsyrad 

 blyoxid bestruken pappersremsa förut blifvit införd i glasröret. 



Öfvers. af K. Vet.-AJcad. Förh. Arg. 33. N:o 8. 2 



