18 WALLER, ANALYS PÅ PORLA-VATTEN. 



Efter förloppet af flera timmar befans deu kolsyrade blyoxiden 

 hafva bibehållit sin rent hvita färg. 



Klorharium gaf med vatten, som förut blifvit försatt med 

 några droppar saltsyra, genast ej någon fällning. Efter förloppet 

 af 12 timmar hade en mycket ringa, knappt synbar, fällning 

 afsatt sig (e). 



Salpetersyrad silfveroxid åstadkom i vattnet, som förut blifvit 

 surgjordt med några droppar salpetersyra en ringa, nästan hvit, 

 men hastigt mörknande grumling (f). 



Jodzink-stärkelselösning förändrade ej vattnets färg, sedan 

 några droppar svafvelsyra förut blifvit tillsatta. Vid förnyad 

 profning med samma reagens, efter tillsats af litet svafvelsyra 

 och metallisk zink, uppkom ej heller någon färgning. 



Oxalsyrad amoniumoxid gaf en hvit fällning (g). 



Galläiüegarfsyra meddelade vattnet, som blifvit fyldt i ett 

 vanligt dricksglas, en violett färg, som småningom tilltog så, att 

 blandningen slutligen blef ogenomskinlig (h). 



Galläplesyra färgade vattnet i första ögonblicket svagt vio- 

 lett; efter förloppet af \ timma hade blandningen antagit en 

 mörk violett åt blått dragande färg (i). 



Rödt hlodlutsalt färgade vattnet starkt blått (k). 



Rodankalium förändrade ej synbart vattnets färg. 



Svafvelamonium gaf genast en ymnig, svart fällning (1). 

 . Sv afvelvätev ätten färgade vattnet genast mörkare; efter några 

 sekuAder uppkom en ymnig, svart fällning (m). 



2. I laboratorium. 



3 liter vatten inkokades i porslinskål till ungefär hälften, 

 då en ymnig, brun fällning uppkom, som samlades på filtrum. 

 Fällningen (A) och filtratet (B) undersöktes hvar för sig. 



Fällningen (A) löste sig till största delen och under gas- 

 utveckling (a) i utspädd saltsyra. Den mörka olösta återstoden 

 uppsamlades, torkades och upphettades, da den till största delen 

 förbrann, qvarlemnade en hvit återstod, som upphettad för blås- 



