ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 6, N:0 10. 9 



erfordras äfven vid användande af niononitroderivater ett tem- 

 ligen stort antal omkristallisationer för att slutligen erhålla d- 

 triklornaftalinen i rent tillstånd och af konstant smältpunkt. 



f)-Triklornaftalin visar i rent tillstånd en smältpunkt af 

 131°. (Den förut af mig angifna smältpunkten 129° måste för 

 den använda termometerns skull korrigeras med + 2°). Den 

 kristalliserar, vare sig i rent eller orent tillstånd, i mycket långa, 

 mjuka, platta, böjliga nålar, som vid uppvärmning lätt lösa sig 

 i alkohol eller isättika och utkristallisera hastigt vid kallnande. 

 Salpetersyra angriper densamma lätt, men ger som produkt blott 

 en oljartad massa, hvarur ingen kristalliserbar nitroförening 

 kunde framställas. Likväl lyckades jag derur extrahera en in- 

 tensivt gul kropp, som färgade lösningsmedeln starkt och ur 

 alkohol kristalliserade i djupgula, starkt glänsande, spröda nålar. 

 Enligt sina yttre egenskaper och en klorbestämning, som gaf 

 25,0 % klor (den ringa mängden erhållen substans räckte ej till 

 vidare analytiska bestämningar), synes föreningen möjligen hafva 

 varit en diklornitronaftokinon, C]qH3NOoCU02 (beräknadt 26, i % 

 klor). Då triklornaftalinen behandlas med kromsyra, synes lika- 

 ledes en kinon uppkomma, ehuru blott i ringa mängd. 



För att bestämma ställningen på kloratomerna i J-Trikloi'- 

 naftalin något närmare, har jag genom upphettning i tillsmälta 

 rör med salpetersyra öfverfört densamma i en ftalsyra. Den 

 erhållna syran, som gaf en vackert kristalliserande anhydrid, 

 visade vid analys en klorhalt af 29,4 5 %. Då en diklorftalsyra 

 fordrar 30,2 1 % klor, var alltså syran en sådan; och en klor- 

 atom hade således utträdt vid densammas bildande. Deraf föl- 

 jer klart att i å-triklornaftalin ej alla kloratomerna stå i samma 

 (ftalsyre-gifvande) hälft af triklornaftalin-molehjlen. 



