8 HOLMSTRÖM, OM MORÄNER OCH TERRASSiSR. 



Sedd från sjön, t, ex. då man i båt passerar snedt öfver 

 sjön från den stora bron öfver elfven till Jordal, ter ändmorä- 

 nen sig som en nästan pyramidformig, skogbevuxen kulle af be- 

 tydlig höjd. Man ser den nämligen då ej i hela dess längd 

 utan endast midtelpartiet. I sjelfva verket bildar den en på två 

 ställen afbruten fördämning tvärs öfver dalen, som här är öfver 

 1000 m. bred. Den egentliga ändmoränen (a se fig. 1 Tafl. I) är 

 ungefär 660 m. lång och 50 m. hög (öfver insjöns yta). Vid vestra 

 ändan sänker den sig nästan ända ned till jemnhöjd med insjön, 

 så att här finnes en öppning af 30 m. bredd. Detsamma är 

 förhållandet åt bron till, der öppningen är 100 m. bred. Öster 

 om bron höjer den sig på nytt och öfvergår småningom i den 

 väldiga sidomoränen (b), som stöder sig mot bergväggen. När- 

 mast denna är dock en mäktig stenur, härrörande af stenras 

 från berget. Afståndet från bron till bergväggen är bortåt 300 

 m. Sjelfva midtelpartiet är mycket brant mot sjön, men mera 

 långsluttande mot norr (fig. 2). Moränen är bredast i midten. 

 Den sträcker sig under terrassaflagringarne, hvilket visar sig i 

 de utskärningar, som elfven gjort. 



Ett par smärre grustägter visade moränens inre. Den består 

 dels af kantiga, dels af i vatten rullade stenar, som ligga spridda 

 i en lös grusig massa. Refflade stenar voro mycket sällsynta. 

 På ytan af moränen eller nedsänkta^ uti densamma ligga en 

 mängd ofantligt stora block af storkristallinisk granit (eller 

 kanske ögongneis). Det största af dessa är 17 m. högt och 

 skjuter upp 3 m. öfver moränens högsta punkt. 



Enligt Sexe är Sandvenvandet ungefär 115 m. djupt och 

 dess botten ligger, som redan är nämndt, 33^ m. under Sör- 

 fjordens vattenyta. Under antagande att dalbottnen, innan den 

 uppfyldes med lösa jordlager, varit ett jemnt sluttande plan 

 från insjöbottnens lägsta punkt och ut i Sörfjorden och att så- 

 ledes uppdämningen för sjön i sin helhet utgöres af moränmassa, 

 skulle följaktligen ändmoränen hafva den kolossala mäktigheten 

 af 50 + 115 m. = 165 m. eller öfver 550 fot. Det är dock 

 mera sannolikt, att det finnes under moränen en naturlig upp- 



