ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAU. FÖRHANDLINGAR 187 9, N:0 2. 11 



sned riktning) öfver dalen. Kullarne äro i allmänhet större än 

 hvad jag i den vägen sett annorstädes i Norges dalar, dock ej 

 i höjd mätande sig med den stora ändmoränen vid Ödde. Som- 

 liga hade väl utpräglad pyramidform. 



Då man närmar sig Bergsaster- (eller Berset-)bräen (på ett 

 afstånd af kanske 1,000 m.) blifver marken med ens blottad på 

 nästan all växtlighet. Moränerna ligga der, såsom hade de nyss 

 blifvit fösta ihop af isen. i\.llt bär prägel af att jökeln haft en 

 större utsträckning under de senaste århundraden eller årtionden. 

 Detta nakna fält bildar en temligen jemn slätt, som säkerligen 

 utsör den botten, på hvilken isen fordom glidit fram, således 

 bottenmoränen. På denna ligga en mängd ändmoräner, den ena 

 bredvid den andra och af fullkomligt samma beskaffenhet som 

 de längre ned i dalen befintliga. Man ser här så att säga ske- 

 lettet, blottadt på kött och hud, d. ä. växtlighet och mylla, och 

 man måste erkänna, att den kuperade terrängen ej är en produkt 

 af elfvens denudation, utan tvärtom att dessa kullar äro de ur- 

 sprungliga ändmoränerna. Att sä verkligen är förhållandet kan 

 man för öfrigt finna bevis för vid nästan alla jöklarne i Juste- 

 dalen. Isens nedre rand bildar ej en jemn kant, utan jökeln 

 framskjuter här och der långa spetsiga utlöpare, som hvardera 

 gifva upphof till större och mindre anhopningar af grus och sten, 

 hvarigenom ändmoränen blifver mycket oregelbunden. Följakt- 

 ligen är det ofta omöjligt att säga, hvad som hör till den ena 

 eller andra moränen, d. v. s. till den ena eller andra perioden 

 för isens framryckande, när nämligen flere dylika följt tätt på 

 hvarandra. Det är således oegentligt att alltid tänka sig en 

 ändmorän som en ringförmig vall tvärs öfver en dal. 



A en del af den nedanför liggande slätten har elfven be- 

 arbetat och gräft sig fåror i bottenmoränen samt förvandlat det 

 hela till ett med sand och grus uppblandadt rullstensfält. Berset- 

 bräen hade, vid tiden för mitt besök, på flere punkter dragit sig 

 några meter tillbaka från ändmoränen, tydligen en följd af den 

 varma sommaren. Bottenmoränen sluttade sakta från ändmoränen 

 mot iskanten (fig. 5 Tafl. II). Så långt man kunde se in under 



