22 HOLMSTRÖM, OM MORÄNER OCH TERRASSER, 



klädda med löfskog, som med sin grönska bryter vackert af mot 

 den ovanligt rena jökelisen. Genom denna omständighet har 

 denna jökel erhållit rykte som den härligaste i Norge. Bästa 

 utsigten öfver densamma har man från Lodalsbräen isynnerhet i 

 belysning af eftermiddagssolen. 



Vid högra sidan matas sidomoränen af ständiga skred från 

 de små jöklarne på hjessan af Rauskarfjället. Vid venstra sidan 

 deremot är bergväggen mera långsluttande och isfri, och här kan 

 man utan synnerlig svårighet vandra uppåt dalgången, i det man 

 dels passerar på isen, dels på stenuren vid foten af bergslutt- 

 ningen. Det hade från början af resan varit min afsigt att gå 

 öfver Justedalsbräen till Nordfjord för att studera de stora jök- 

 lar, som gå ned åt denna sida, men jag blef hindrad derifrån 

 genom flere tillfälligheter, bland annat af ogynsamt väder under 

 de dagar jag vistades i Stordalen. Då det sålunda ej blef mig 

 förunnadt att komma öfver till Nordfjorden, ville jag åtminstone 

 söka bestiga snöfonden, och i denna afsigt gick jag den 19:de 

 Augusti uppför Stegeholtbräen vid dess södra sida. Efter att 

 hafva följt jökeln ett stycke besteg jag först den s. k. Stege- 

 holten, ett ifrån fjällväggen utskjutande bergparti, hvars höjd 

 befans vara ungefär 1150 m., och sedermera Kamperhamrarne. 

 Ofvanför dessa vidtager en snöfond, som min förare kallade 

 Storbräen. Vädret, som hela dagen varit högst ostadigt med 

 tjock luft och småregn, öfvergick nu till stark dimma. Vägledd 

 af en rad ur snön uppstickande gneishällar fortsatte jag marschen 

 uppför det temligen starkt sluttande snöfältet. På den längst 

 upp belägna hällen upprestes en liten stenvård och här visade 

 aneroiden en höjd af 1600 meter ^). Ännu var jag ej på högsta 

 punkten af snöfonden och fortsatte derföre ännu ett stycke dock 

 under stark snöyra, som nödgade mig att vända tillbaka. 



Behållningen af denna dags marsch var ytterst ringa. En 

 och annan gång höjde sig dimman för ett par sekunder och lät 



') Höjdmätningen skedde med en Baker-aneroid, som Prof. K. A. Holmgren i 

 Lund välvilligt stält till min disposition. De Seue uppgifver, att foten af 

 Stegeholtbräen ligger 628 m. öfver hafvet. Detta har jag vid beräkningen 

 tagit till utgångspunkt. 



