26 HOLMSTRÖM, OM MORÄNER OCH TERRASSER. 



block i större mängd deri inströdda, så har isen under sitt fram- 

 skridande upprifvit delar af bottenmoränen. Stundom utgöras 

 ändmoränen af rullade, d. ä. af i vatten afrundade stenar, som 

 dock kunna vara blandade med kantiga eller slipade block. I 

 så fall har isen ryckt fram öfver ett rullstensfält, t. ex. öfver 

 elfbädden, och inmängt de rullade stenarne i ändmoränen. Växt- 

 fragmenter, såsom rötter, stammar och grenar, kunna finnas 

 sparsamt inbäddade i ändmoränen, om t. ex. jökeln skridit ned 

 i en skogbeväxt dal, såsom förhållandet är i Buerdalen. Ben 

 af djur, som omkommit på isen, kunna likaledes såsom stor 

 sällsynthet anträffas i ändmoränen ^). Denna bildar vanligen 

 ej en sammanhängande ringförmig vall, utan ofta nästan isole- 

 rade eller föga sammanhängande kullar, som, då talrika jökel- 

 oscillationer förekommit inom en inskränkt rymd, ligga skenbar- 

 ligen strödda utan ordning. I fördjupningarne emellan dessa 

 kullar bildas ofta små stillastående vatten, i hvilka sandaflag- 

 ringar försiggå. Dessa täckas sedermera af ny moränmassa och 

 på detta sätt uppkomma små sandlager inuti moränen. Dessa 

 skiktade bildningar kunna blifva böjda och veckade på mång- 

 faldigt sätt, om nämligen ändmoränen hvilar på utsprång från 

 jökelisen, hvarvid naturligtvis sättningar uppkomma i massan 

 vid isens smältning. Stundom kan ändmoränen innehålla hela 

 partier eller, om jag så får säga, block antingen af bottenmorän- 

 massa eller af skiktade bildningar, hvilka block blifvit i fruset 

 tillstånd lösryckta från sitt ursprungliga läge och inbäddade i 

 ändmoränen. Denna är löst packad och innehållet är föga ler- 

 haltigt, såvida ej äfven bottenmoränen utgöres hufvudsakligen 

 af lera (t. ex. Skotlands»till», Skånes krosstenslera), då också 

 ändmoränen merendels består af stenig lera. 



') Nedanför Lodalsbräen påträffades flere djurben. Dessa fynd äro lätt för- 

 klarliga, då man erinrar sig, att denna brä är under våren och försommaren 

 en allmän stråkväg för stora kreaturstransporter emellan Nordfjorden och 

 Justedalen, hvarvid en och annan individ kan omkomma under vägen. Vid 

 kanten af Stegeholtbräen fann jag delar af fårskeletter, och min förare be- 

 rättade, att en hel fårhjord här gått förlorad vid ett snöskred. Pä samma 

 sätt kunna ju vilda djur, såsom renar, tillfälligtvis omkomma och deras ben 

 blifva inbäddade i moränmassan. 



