30 HOLMSTRÖM, OJt MORÄNER OCH TERRASSER. 



på hvaraiidra staplade väldiga kritblock, som en forntida Oster- 

 sjöjökel framskufvat till deras nuvarande plats ^). 



Då jökelisen genom sin framfart blottat fasta berget från 

 löst material, blir den i tillfälle att afslipa och reffla detsaramas 

 yta. De vågrätt liggande kalkstens- och sandstenshällarne jemn- 

 slipas till stor fullkomlighet, då deremot de uppstående klipporna 

 af hårdare bergarter, såsom gneis och granit, afrundas på stöt- 

 sidan. Fördjupningarne emellan klipphällarne fyllas snart med 

 . bottenmoränmassor, som härröra dels af det som faller ned ge- 

 nom springor i isen, och dels af det som isen glider fram öfver 

 och hvarmed den bäddar under sig. Denna moränmassa upp- 

 kommer ej med ens till hela sin mäktighet, utan ytterst lång- 

 samt. Detta är nödvändigt att fasthålla för en rätt uppfattning 

 af afslipningsfenomenet och bildningen af bottenmoräner. Lika- 

 ledes måste man erinra sig, att isen aldrig är i jemnt fram- 

 ryckande. Såväl under tiden för inlandsisens stora utbredning, 

 som för dess tillbakagång måste mindre oscillationer ha egt rum, 

 såsom förhållandet är än i dag med alla bekanta jöklar. Genom 

 detta upprepade framryckande och .tillbakaskridande har isen 

 alljemt ökat på sin bottenmorän och ständigt nött på de ur 

 moränen framstickande berghällarne, men moränen som ett helt 

 betraktad har legat stilla -). En flyttning deraf kan endast 

 hafva skett, då isen ryckt fram på nytt och egt kraft att upp- 

 rifva moränen. I sällsynta fall har moränen aflagrats ofvanpå 

 berggrunden, innan denna blifvit afslipad (t. ex. vid Limhamn? 

 Se ofvan!) 



Om isen under ett nytt skede af sin utveckling ^) skrider 

 fram i en ny riktning, så kan det inträffa, såsom nyss blifvit 

 visadt, att de förut bildade bottenmoränerna upprifvas och de 

 underliggande hällarne afslipas i den nya riktningen, antingen 

 så fullkomligt att de förra refflorna alldeles bortnötas, eller ock 



') F. JoHNSTEUP: Om Hsevningsfsenomenen i M0eus Klint. Forh. ved de Skand. 



Naturforskeres ll:te M0de i Kjobenhavn 1873. 

 ^) Att enstaka block från moränens yta kunna flyttas, förnekas ingalunda. 

 ^) Jfr O. Torells inledning till «Märken efter istiden»; Akad. afhandl. af L, 



Holmström, Malmö 1865. 



