32 HOLMSTRÖM, OM MORÄNER OCH TERRASSER. 



dade och refflade på flere sidor och i flere riktningar, allt efter 

 som de vridas och vändas under isens rörelse framåt. Förr 

 eller senare lossna de från isen och ingå uti bottenmoränen. Så 

 länge de ligga på dennas yta, blifva de sjelfve föremål för isens 

 afslipning samt nötas och refflas än ytterligare. De större bland 

 dem, som fått ett fast läge i moränens yta, afslipas i likhet 

 med en klipphäll, och hos de mest typiska bland dessa stenar, 

 hvilka jag skulle vilja kalla bottenstenar (fig. 6) till skillnad 

 från de förut beskrifna, de s. k. jökelstenarne, har öfre ytan 

 en svag kullrighet med långsgående refflor, hvilka angifva isens 

 direktion nästan lika säkert som den fasta berghällen. I säll- 

 synta fall kan man få se en och annan sten framskufvad ett 

 litet stycke, då den lemnat efter sig en fåra i moränmassan, 

 hvilken sedermera blifvit fyld med sand och grus. Förutom 

 dessa tvenne slag af slipade stenar finner man äfven ett tredje 

 slags block med sådan afslipning på blott en sida, att den nöd- 

 vändigtvis måste hafva åstadkommits, medan blocket ännu ut- 

 gjorde ytan i fasta berget. De äro således lösryckta stycken 

 ur en afslipad berggrund och äro utbrutna af isens främre kant 

 under dess rörelse framåt. De böra således äfven förefinnas i 

 ändmoränen. Uti skånska krosstensbildningar äro dylika block 

 af saltholmskalk ganska allmänna. 



Att döma af förhållandet nedanför iskanten af de norska 

 jöklarne borde det öfversta lagret af bottenmoränen alltid vara 

 temligen ursköljdt och det finare bergartsmjölet bortslammadt. 

 Men iakttagelser på gamla moräner synas ej alltid tyda på något 

 dylikt. Att bottenmoränen i sällsynta fall kan hysa samma 

 tillfälliga inblandningar som ändmoränen, nämligen växtdelar, 

 djurben o. s. v., är tydligt deraf, att ändmoränen ofta utjemnas 

 af den framskridande isen och öfvergår till bottenmorän. Slut- 

 ligen bör det äfven framhållas, att smärre sandaflagringar kunna 

 uppkomma i bottenmoränen på samma sätt som uti ändmoränen. 

 Dock finnes ej samma anledning till vridna och egendomligt hop- 

 skrynklade och veckade sandskikt. 



