38 HOLMSTRÖM, OM MORÄNER OCH TERRASSER. 



äro i begrepp att igenslammas af snövattensbäckarne och att 

 efter hand förvandlas till myrar och mossar. Vegetationen ut- 

 gjordes af fjällvide, fjällbjörk, enbuskar och kråkris, samt på 

 sidländt mark af hvitmossa och starrgräs, isynnerhet Eriophorum». 



B. Om terrasser. 



Fastän mina iakttagelser öfver terrassbildningarne äro föga 

 omfattande, kan jag dock ej underlåta att framhålla några deras 

 egendoraligheter, som kanske ej blifvit förut tillräckligt upp- 

 märksammade. 



Under färden genom Hardanger och innan jag vid Juste- 

 dalselfvens utlopp hade sett, huru elfven bygger upp sina ter- 

 rasser, föreföll det mig märkligt, huru ensartad lagerföljden är 

 i de talrika grustägter, som befinna sig utmed chausséerna. Fig. 

 17 visar en dylik grusgrop vid stationen Seim. Den är insku- 

 ren i en af de lägre terrasserna vid öfre ändan af Gravens- 

 vandet, norr om Ejde vid Hardangerfjorden. Lagerföljden är 

 :^v .na: Ofverst (a) fin sand ^ m. ; der under ett, 1 meter mäk- 

 tigt lager (b) af groft grus och handstora, rundade stenar samt 

 underst finare, stenfritt grus (c). 



Vid Justedalens mynning fans uti en terrass, hvars höjd 

 öfver hafvet är 36 m., en ännu mera upplysande profil, nämligen 



sandmylla, ^ meter, 



fin sand med en och annan sten, ^ meter, 



stridt grus med rullade stenar, 3^ meter, 



finare grus, 



sand, 



sand med tunna lerlameller, 



morän ^). 

 Samma lagringsförhållande fann jag något längre upp åt 

 elfven samt likaledes öster om elfven i en terrass, som gick 

 ända ned till dess strand. Såvidt man på afstånd kufide döma, 



*) Nederst var profilen genom ras ej fullt tydlig. 



