44 HOLMSTRÖM, OM MORÄNER OCH TERRASSER. 



Skurningsmaerker, G-lacialformationen och Terrasser») framlagt 

 resultatet af sina omfattande forskningar deröfver. _ Bekant är 

 Kjerulfs storslagna uppfattning af dessa (de s, k. öppna) 

 terrassernas uppkomst. Gentemot Lyell, som förfäktat en 

 långsamt fortgående höjning af Skandinavien och som genom 

 beräkningen deröfver kommit till ofantligt stora årstal för den 

 glaciala och postglaciala tiden, har Kjerulf framhållit, att 

 denna beräkning ej' håller stånd, i det man måste fatta höjnin- 

 gen ej såsom långsam och successiv, utan tvärtom att den skett 

 i hastiga »ryck» af kanske hundratals fot och att deremellan 

 funnits tider af långsam rörelse eller till och med stillastående. 

 Såsom stöd härför anföras de trapp vis uppträdande öppna ter- 

 rasserna jemte skalgrusbankarne och de s. k. strandlinierna. 

 Denna åsigt har särskildt Prof. P. A. Sexe sökt gendrifva *) 

 och dervid, hvad strandlinierna angå, förklarat dem vara »Skur- 

 niugsfenomen» eller »Mindesmasrker efter meegtige Isbrseer» 2). 

 Det är med en lätt förklarlig tveksamhet jag för egen del 

 sluter mig till en åsigt, som afviker från Prof. Kjerulfs. Men 

 under fleråriga resor rundt kring Sveriges kuster i ändamål att 

 göra iakttagelser öfver svenska vallens höjning har jag ej funnit 

 några bevis för stötvis skedda höjningar, åtminstone ej i stor 

 skala, och fördenskull har jag vid studerandet af terrasserna 

 sökt tänka mig deras bildning under antagandet af en sakta, 

 fast ingalunda alltid jemnt fortgående stigning af fastlandet ^). 

 Då jag således i denna sak lutar åt samma åsigt som Prof. 

 Sexe, vill jag utan att derföre godkänna alla de skäl, som denne 

 forskare framstält, framlägga några fakta, som kunna gifva något 

 stöd åt densamma. 



^) »Jaettegryder og gamle Strandlinier i fast Klippe». Universitetsprogr. 1874, 

 samt »On the rise of Scandinavien». 



^) Onekligen får man vid betraktandet af de fjällväggar i Nigarsdalen, som 

 varit berörda af skridjökeln under dennas stora utveckling i förra århundra- 

 det, det intryck, att den öfversta gränslinie, till hvilken isen hunnit, kan i 

 en framtid komma att te sig som en strandlinie. 



^) Dock vill jag visserligen ej neka, att höjningar stundom kunna hafva skett 

 i smärre ryck på en eller annan fot. 



