46 HOLMSTRÖM, OM MORÄNER OCH TERRASSER. 



Under antagandet af dylika stötvisa höjningar borde terrasserna 

 vara mycket fullständigare och deras sluttningar mot fjorden 

 utgöras af den s. k. »målbakken», d. ä. den forna hafsstockens 

 krön, sådant det befann sig i ögonblicket för höjningen. Dessa 

 sluttningar borde da efter regeln gå vinkelrätt mot dalens längd- 

 riktning, såsom fig. 18 (Tafl. V) utvisar, och ej, såsom nu plägar 

 vara förhållandet, i spetsig vinkel (fig. 19) i). Terrassernas öfre yta 

 är aldrig vågrät, utan bildar alltid en ej obetydlig sluttning mot 

 fjorden. Att detta endast kan förklaras genom en sakta fort- 

 gående höjning, erkännes äfven af Kjerulf, som antager en 

 dylik under mellantiderna emellan de häftiga jordstötarne. Låtom 

 oss då antaga, att vid en viss tidpunkt elfven i förening med 

 tidvattnen fullbordat en långsamt sluttande hafsstock, som bil- 

 dade ett flått rullstensfält tvärs öfver dalen af t. ex. 300 meter 

 i längd. (Se fig. 20, som är ett tvärsnitt af dalen). Rullstens- 

 lagret på ytan har hittills motstått elfvens angrepp, men slut- 

 ligen inträffar en tidpunkt, då elfven genom det på grund af 

 landstigningen ökade fallet bryter hål på detta rullstensfält och 

 skär sig en fara ned uti de fina sandlagren. Då börjar elfvens 

 denuderande arbete på den forna hafsstocken. Den utbreder sig 

 åt en eller båda sidor, flyttar ständigt sitt lopp och efter en 

 viss tid har den skurit så mycket bort af den ursprungliga hafs- 

 stocken, att en genomskärning af dalen skulle te sig som fig. 21 

 visar 2). På samma sätt fortgår det ännu en gång, eller kanske 

 flere, och dalen får utseendet enligt fig. 22 eller fig. 24 (Tafl. IV). 

 Derefter kan det inträffa, att elfven börjar angripa hårdare åt 

 sidorna t. ex. till följd af ökadt vattenflöde under loppet af 

 några år^); de senast bildade småterrasserna bortnötas, och vi 

 få en större terrass som slutresultat (se fig. 23 Tafl. V). Detta 

 synes mig vara en otvungen förklaring. 



') Siffrorna ä dessa figurer beteckna 3:ne terrasser af olika ålder, 



^) Jag fäster uppmärksamheten derpå, att samtidigt med rullstensfältets delvisa 



förstöring aflagras ett fint sandtäcke öfver det qvarliggande partiet (se fig. 



21 och 22). Att detta sker genom elfvens och tidvattnens förenade arbete, 



har förut blifvit visadt. 

 ') Obs. skridjöklarnes till- och aftagande. 



