ÖFVETISIGT AF K. VETENSK.-AKAI». FÖRHANDLINGAR 1S79, N:0 2. 61 



l:mo stor, fylld af nära mogen rom eller mjölke, uppträdde 

 vid fiskets början; samma form, men tom, förekom 

 äfven sednare. Motsvarar till viss grad dels Norr- 

 männens »Slosill», dels den gamla »Gråbensillen». 

 2:do Medelstor, tom, temligen mager, sill, förekom under 



hela fisket; motsvarar Norrmännens ^-^Blodsilh. 

 3:tio Liten, fet, men på utvecklad rom och mjölke tom 

 sill, förekom under medlet och mot slutet af fisket; 

 motsvarar till en viss grad Norrmännens »Fetsill». 

 Denna sill var dock ej så fet, som »fetsillen». Dess 

 kroppsform var kortare och högre, än de nyss an- 

 förda formernas. 

 Den först anförda formen var tydligen vid Nyårstiden 

 helt nära lektiden; den andra formen hade sannolikt helt 

 nyss lekt och den sista formen hade likaledes lekt men, 

 för längre tid sedan, innan den inkom. 



Bland den vid detta fiske fångade sillen förekom icke, 

 eller åtminstone icke under den tid fisket var i betydlig 

 mån gifvande, den form af lång, mager och storhufvad sill, 

 som i skärgården kallas »Jernsvenskar» och hvilken hvarje 

 höst i skärgården fångas med pilk. Denna form saknades 

 emellertid ej, ty den kunde som vanligt på lämpliga plat- 

 ser dragas med pilk, men den förekom ej i vadarne blandad 

 med den öfriga sillmassan. Denna sill, som äfven kallas 

 »Bensill» {icke »Gråbensill») har i gamla tider fått benäm- 

 ningen »Jernsvenskar», deraf att den i Fredrikshall plägade 

 åt Yermländska bergsmän afyttras i utbyte mot jern. Den 

 år, som sagdt, alltid mycket mager och hvarje fiskares fasta 

 öfvertygelse är, att densamma innehåller »mycket flera ben», 

 än annan sill. 



De stora sillmassorna stodo under det fisket var i sitt 

 flor vid Strömstadsfjordens mynning i Kosterfjorden, vid 

 der belägna öar och skär. Långöarne och Blötebogen på 

 Oddö voi'0 de innersta punkter, dit stimmen guigo. Längre 

 in i Strömstadsfjorden funnos Jernsvenskar och äfven skarp- 



