66 TÖR5QUIST, KESEBERÄTTELSE. 



Inom Sliandinavien är likheten i faunan mellan Ceratopyge- 

 kalken ocli de under densamma liggande bäddar så stor, att 

 man utan tvekan här drager gränsen mellan primordialfaunan 

 och den fauna, som merendels namnes undersilurisk i). Om 

 också denna gräns i England ej är fullt lika skarp, äro dock , 

 förhållandena sådana, att man med skäl kan anse den äldsta 

 fossilförande formationen afslutad med Dictyonemaskifferns bild- 

 ning. 



Den skandinaviska Ceratopygekalken har länge jemförts med 

 Tremadoc-lagen i Wales -), och en blick på de båda bildnin- 

 garnes plats talar tydligen för riktigheten af en sådan jem- 

 förelse. Vid White Leaved Oak, på sluttningen af Malvern Hills, 

 öfverlagras HoUybush-sandstenen, hvilken anses till åldern mot- 

 svara mellersta Lingulaskiffern, af en svart skiffer, i hvilken 

 det kanske allmännaste fossilet är Spheerophthalmus humilis 

 Phil., en S. alatus Boeck mycket närstående art. Detta lag 

 följes i sin ordning af skiffer med Dictyomena flabelliformis 

 EiCHW. Att denna skiffer motsvarar den svenska Dictyonema- 

 skiffern, synes vara utom allt tvifvel. Vid Malvern Hills är här 

 en lucka i lagföljdeu, och det närmast följande laget är ett 

 konglomerat, som utgör basen för May Hill-sandstenen. — I 

 Nord-Wales är serien fullständigare, Afven här ligger skiffer 

 med Dictyonema öfver yngre Olenus-skiffrar. Ofvanpå den förra 

 lägga sig Tremadoc-bildningarne, af h vilka man urskiljer en 

 undre, väl utvecklad i närheten af Penmorfa kyrka, och en öfre 

 med något skiljaktig fauna, de s. k. Garth beds. — Fortsätt- 

 ningen af lagföljden kan studeras i Syd- Wales. Afven der 

 öfverlagras Lingulaskiftern af Tremadoc-lag, men att finna en 

 gräns mellan dem, som fullt motsvarar gränsen mellan samma 

 bildningar i Nord-Waies, möter svårigheter. Lingulaskiffern är 

 nämligen i Syd-Wales ytterst fattig på försteningar och vid 

 Whitesand Bay, det ställe der jag haft bästa tillfälle att se den, 



') LiNNARSSON, Om Vestergötlands kambriska och siluriska aflagringar, sid. 13. 



KoDgl. Vet.-Akad. Handl. 1869. 

 ^) LiNNAKSSON, Anf. arb. sid. 14. 



