70 TÖRNQUIST, KESEBEUÄTTELSE. 



I min förut omnämnda reseberättelse sökte jag visa, att 

 Cysti dekalken i Dalarne och Östergötland är samtidig med liufvud- 

 massan af Dicranograptusskiftern och stödde mig på förhållan- 

 dena på Bornholm, der dennna skiffer intager alldeles samma 

 plats mellan Ortocerkalk och Trinucleusbäddar som Cystide- 

 kalken i de trakter der den finnes afsatt ^). Saknaden i Eng- 

 land af en bildning liknande Cystidekalken gifva åt denna åsigt 

 ett indirekt stöd. 



Vid en jemförelse mellan britiska och skandinaviska aflag- 

 ringar från den paleozoiska tiden visar sig från primordial- 

 faunans början ända upp till senast omtalta lag och delvis äfven 

 högre upp ett egendomligt förhållande. Hvarhelst en skiffer- 

 bildning möter i Skandinavien, liknar dess fauna den samtidiga 

 skifferfaunan på de britiska öarne, men så ofta deremot en kalk- 

 bildning uppträder mellan de nämnda nivåerna, hyser den en 

 djurverld, som är nästan alldeles främmande för dessa öar, under 

 det den åter visar en omisskännelig öfverensstämmelse med 

 faunan i de ryska Östersjöprovinsernas paleozoiska formation. 

 Det är som om vårt land skiftesvis rönt fysikalisk och faunistisk 

 invasion från öster och från vester, dock så, att det ryska 

 elementet med kalkaflagringar gjort sig mer gällande i landets 

 östra delar och det britiska med skifferlag mera i de vestra. 



Trinucleusskiffrarne med deras mellanliggande kalklag hafva 

 sina eqvivalenter i Caradoc och Bala. Caradoc känner jag före- 

 trädesvis från Sholeshook nära Haverfordwest. Bergarten är en 

 sandhaltig kalksten och innesluter talrika petrifikat. Af dessa 

 äro krustaceerna af största vigt, dä de hafva en mindre vertikal 

 utbredning. Gemensamma för denna bildning och våra Trinucleus- 

 lag äro: Cybele Lovéni Lins., Sphserexochus angustifrons Ang. ^), 



1) Sid. 56. 



^) Den i undersiluriska bäddar i England förekommande form af Sphaerexociius 

 mirus Beyr. kan jag icke skilja frän S. angustifrons Ang. Den högre npp 

 förekommande formen af samma art liknar mycket S. scabridus Ang. Huru- 

 vida Angelins begge arter verkligen böra hållas skilda, vägar jag ej af- 

 göra, men pygidiet till S. angustifrons liknar alldeles det Angelin afbildat 

 såsom tillhörande S. scabridus, men icke alls det han antagit tillhöra S. 

 angustifrons. 



