ÖFVERSIGT AF K. VETEXSK.-AKAD. FÖRHANDLIjSGAK 18 79, N:0 2. 75 



Vid Osmundsberg i Dalanie finnes ett skifFerlag med samma 

 fossil i fast klyft, tydligen faunistiskt skildt från Kallholns- 

 skiffern. Måhända skola framdeles skeende undersökningar äfven 

 uppvisa tillvaron af andra zoner motsvarande de skotska Birk- 

 hill-zonerna ^). 



Den svenska Retiolitesskiffern torde hafva sin närmaste 

 motsvarighet i Yalentian- eller Galagruppen i Skotland. Men 

 äfven till den följande Riccarton-gruppen-) hafva vi eqvivalenter, 

 nämligen de förut nämnda mot Coldwell beds svarande skiiFrarne 

 i Skåne. Utom de redan anförda fossilen tror jag mig äfven 

 utmed Jerresta å hafva funnit, ehuru i otydliga exemplar, Mono- 

 graptus Flemingii Salt., en likaledes för den nämnda gruppen 

 karakteristisk art. Dessa skiffrar böra äfven hos oss skiljas 

 från Retiolitesskiffern. 



I Syd- Wales har jag blott på en punkt funnit Retiolites- 

 skiffer, nämligen vid Builth. Bergarten liknar skiffern vid Nitsjö, 

 men är något hårdare; icke heller de vanliga mergelbollarne 

 saknas. Utom de båda vanliga graptoliterna förekom vid Builth 

 en Ortocer, som äfven i Dalarne är ganska allmän. 



Mr Marr anser Ashgill shales motsvara lägsta delen af 

 Llandovery i Syd-Wales; Coniston mudstone har länge ställts 

 samtidig med hufvudmassan af Lower Llandovery och till samma 

 tid hänför Lapworth sin Birkhill-grupp. De bäddar åter, i 

 hvilka Monograptus priodon och Retiolites Geinitzianus uppträda, 

 föras i England allmänt till Wenlock-formationen. 



Den svenska silurbildning, som bjuder största vansklighet 

 vid identifiering med andra lag, är Dalarnes Leptaenakalk. Redan 

 för lång tid tillbaka har jag jemfört den med Llandovery i Eng- 

 land ^) och dervid närmast tänkt på dess äldre afdelning. Denna 

 kan emellertid sägas vara den minst säkert kända af alla bri- 

 tiska silurbildningar, och icke alla geologer äro fullt ense om, 



') I lösa stenar vid Enån i Dalarne tror jag mig hafva funnit spår af ett lag, 

 motsvarande Lapworth's Diplograptus Cometa zon, den lägsta i Upper Birlchill. 



^) Lapworth, On scotish Mouograptidae. Geol. Mag. 1876. 



^) TÖRNQÜIST, Om lagerföljden i Dalarnes undersiluriska biildningar; Lund 

 1867. sid. 19. ^ " 



